JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 9 
ternas lutningsvinkel mindre, och där ha så småningom hopats 
vittringsgrus och rasmaterial. På detta har en ganska rik 
fanerogamvegetation invandrat, och den sträcker sig här öfver 
hela öfverstänkningszonen samt når i bukterna ända ned till 
strandklappret. Den består i fysionomiskt afseende af tre 
olika element. Först och främst finna vi här öfverspolnings- 
zonens alla former. De förekomma dock hufvudsakligen blott 
i bältets nedre hälft och aldrig” beständsbildande. Vidare an- 
träffas en del arter från vara ljungmarkers Calluna-samhällen 
(44) såsom Calluna, Juniperus, Empetrum, Vaccinium Myr- 
tillus, Potentilla erecta, Solidago, Hieracium umbellatum, Me- 
lampyrum pratense, Hypericum quadrangulum. Där markfuk- 
tigheten blifvit något större på grund af framsipprande 
grundvatten hafva dessutom några mesofila former infunnit 
sig såsom Filipendula Ulmaria, Angelica silvestris, Athyrium 
Felix femina och Lythrum Salicaria. Slutligen hafva hit spridt 
sig en del arter från de ofvanför liggande löfskogssamhällenas 
undervegetation såsom Oxalis Acetosella, Lamium Galeobdolon. 
Inte ens här, omedelbart intill hafvet och blott ett 
tiotal meter ofvanför dess yta, kunna alltså de ma- 
ritima klimatelementen annat än i mycket begrän- 
sad skala utöfva inflytande på sammansättningen 
av den öppna markens vegetation i det att det blott 
är på den nakna klippgrunden som en utprägladt zonal för- 
delning af densamma kan påvisas. Annorlunda förhåller det 
sig 1 vedväxternas område. 
Den öfre delen af öfverstänkningszonen sträcker sig 
upp öfver kanten af själfva högplatån och ett litet stycke 
in på denna, hvilken här på norra sidan i sina yttre delar är 
bevuxen nästan öfverallt med löfskog; endast på ett par 
ställen är densamma ersatt med tallskog, från hvilken jag 
dock i den efterföljande framställningen alldeles bortser, 
emedan den är inplanterad och för öfrigt med afseende på 
sin karaktär erbjuder föga af intresse. 
Löfskogen börjar helt nära kanten af högplatån; någon 
gang gar den t. o. m. ända fram till densamma och där slutt- 
ningen mot hafvet är mindre brant, kan man få se den gå 
ned ett stycke i denna. Här längst ute gör den emellertid 
ej skal för namnet löfskog, ty den består här endast af mycket 
låga, risiga buskar af Quercus sessiliflora och Q. robur. På 
enstaka ställen ersättas de af Tilia cordata. Där den yttersta 
