JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 13 
FRUN US YSPIROSA RN d», Hr tt, 
Rhamnws catharlieg o" 21901 wave. 
os SPE aed UOTE Pos! th Ret 
Mellersta faltskiktet: 
Lathyrus silvestris 
Linaria vulgaris 
Melica uniflora 
Rabussp EPRI. 
Scrophularia nodosa 
Trifolium montanum . 
© © OM cc: 
Här na de formationsbildande Quercus-arterna upp i 
snarskiktet, om än helt obetydligt (deras böjd ungef. 1 m.). 
Vidare ar mellersta fältskiktet ännu svagare och artfattigare 
an pa nordsidan, och slutligen saknas bottenskiktet har all- 
deles. 
I viss man bibehaller formationen dessa egenskaper pa 
hela sträckan mellan Ransvik och Molle. Dock sta individen 
har pa stora sträckor glesare, men na större höjd, sa att 
vegetationen alltsa bildar en vegetationstyp, som om man sa 
vill gör skal för namnet hógbuskformation. Här far den 
också en yttre likhet med den af BLoMQvisTt beskrifna hög- 
buskformationen pa Kinnekulles rasmarker, hvilket nämnde 
författare med stöd af SELANDERS anteckningar påpekat (5 
sid. 9). Emellertid är det tämligen tvifvelaktigt, om den 
verkligen gör skäl för benämningen Quercus sessiliflora-forma- 
tion, som BLoMQVIST använder. Nämnda art är visserligen 
på många håll dominerande, på andra är den däremot, såsom 
jag redan påpekat, nästan fullständigt ersatt af Q. robur, och 
på åter andra finner man en myckenhet individ af fullstän- 
digt intermediär karaktär t. ex. med Q. sessilifloras bladform 
och Q. roburs långskaftade ollon. Dylika öfvergångsformer 
äro på somliga lokaler t. o. m. allmännast. 
Det finnes dessutom en mycket bestämd olikhet mellan 
högbuskformationen på Kinnekulle och den på Kullen. Det 
i den förra dominerande elementet är ju Corylus d. v. s. en 
buskart, som alltid uppträder i samma lifsform som där. På 
Kullen är förhållandet ett helt annat. Ty ekbuskvegetationen 
kan blott betraktas som en anslutningsformation till ekskogen 
och är blott en af lokala, särdeles extrema klimatförhållanden 
