20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND Ill. w:o 12. 
Det är alltså på goda grunder som jag ansett mig kunna 
benämna lindbältet med termen öfvergångszonen, under 
det ekbältet, som är utsatt för hafsvindens hela våldsamma 
kraft, hvilken det aflänkar uppåt, väl lämpligast kan kallas 
stötzonen (se tafla 1). 
Ett af buskdynens utmärkande kännetecken är den utom- 
ordentligt jämna lofsidan (se fig. 6). Den har tydligen fått 
denna egenskap därigenom att toppskotten dödas, så fort de 
nå öfver en viss höjd. Detta beror helt visst delvis på att 
Fig. 6. Lofsida af buskdyn (Quercus) å Nordkullen. 
vindhastigheten, som i själfva buskskiktet är jämförelsevis obe- 
tydlig på grund af friktionen i det utomordentligt täta gren- 
verket, är många gånger större i det omedelbart ofvanför 
belägna luftlagret. De skott, som skjuta upp ofvanför det 
förra bli därför utsatta för en många gånger starkare trans- 
piration, som dödar dem. Men till följd af toppskottens 
bortdöende uppkomma sidoskott, som i sin tur afdö, hvari- 
genom axlar af 3:dje, 4:de, 5:te ordningen o. s. v. uppstå. 
På så sätt blir buskverket i friktionsskiktet ytterst tätt och 
motståndskraftigt mot vinden. Härtill kommer att åtskilliga 
i detsamma uppskjutande skott genom vindens mekaniska 
inverkan tvingas att böja af och växa i vindriktningen samt 
alltså af denna anledning aldrig nå högre. 
