26 ARKIV FOR BOTANIK. BAND ll. N:o 12. 
Den senare ansåg visserligen att de äro vindbildningar, men 
häfdade, att hafsvinden ej ensam kunnat ge dem deras pa 
dessa lokaler säregna form, utan att det ar det af vinden 
fran hafvet transporterade saltet som pa ett eller annat sätt 
framkallar denna (17, sid. 412). Häremot opponerade sig 
BORGGREVE, som sökte göra gällande, att det blott ar vin- 
dens mekaniska inverkan som ger upphof till den egen- 
domliga buskformen, d. v. s. att stormen afbryter toppskotten 
eller sargar dem genom att piska grenarne mot hvarandra, 
och att på så sätt en abnorm utveckling af sidoskott och grenar 
framkallas (7, sid. 252). Gentemot detta invänder FocKE, att 
i det af honom studerade området de egendomliga busk- 
formationerna uteslutande äro bundna till sjálfva hafskusten, 
och att detta visar, att luften just här måste äga en alldeles 
särskild egenskap, som den saknar längre in i landet. Ty 
på de stora slätterna på större afstånd från kusten träffar 
man här och där små fläckar af trädvegetation, hvilken dock 
alltid saknar den buskartade förzonen. Samma iakttagelse 
har jag gjort i Skåne. På de stora mångenstädes mycket 
jämna skånska slätterna är vindstyrkan säkerligen ej afse- 
värdt lägre än vid kusten; likväl finner man aldrig vid deras 
utkanter, där skogen tar vid, ens en antydan till någon så- 
dan öfvergångszon afi buskform uppträdande vindpaverkade 
skogsträd, som vid kusten. Detta skänker onekligen ett visst 
stöd åt FocKEsS åsikt: »Dem Winde gesellt sich eine andere 
Schädlichkeit hinzu, über deren Natur der Küstenbewohner 
nicht im Geringsten zweifelhaft ist; er nennt sie die ”salze 
Luft’» (18. sid. 269). Han menar, att det är saltvattenstän- 
ket, som träffar de unga bladen och skotten, och dödar dem. 
Denna hans teori har emellertid mött invändningar af bland 
andra KIHLMAN, som med stöd af iakttagelser från Europas 
arktiska kust uppställer sin berömda sats: »Nicht die me- 
chanische Kraft des Windes an sich, nicht die Kälte, 
nicht der Salzgehalt oder die Feuchtigkeit der At- 
mosphäre ist es, die dem Walde seine Schranken 
setz, sondern hauptsächlich die Monate lang dau- 
ernde ununterbrochene Austrocknung der jungen 
Triebe zu einer Jahreszeit, die jede Ersetzung des 
verdunsteten Wassers unmöglich macht.» (3%, sid. 79). 
Men härigenom bar KIHLMAN begått en metodologisk oför- 
siktighet, ty han har utgätt frän den oriktiga förutsättningen 
