36 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 11. N:o 12. 
hafsvatten och därigenom öka sin salthalt (50). Till dessa 
tvenne felkällor hade jag att taga hänsyn vid valet af lokal 
för min undersäkningar. De svenska kustområdena hafva ju 
i postglacial tid legat på afsevärt lägre nivå än nu, och efter- 
som de så godt som öfverallt äro mycket låga, finnes det 
endast ett par punkter invid själfva hafvet, som ej sedan 
istiden varit täckta af hafsvattnet. Den ena af dem är 
Kullaberg, och det var därför jag bestämde mig för den- 
samma. Som jag redan nämnt, ligger högplatåns kant här 
på en höjd af 40—50 m. Enligt MUNTHES (42) och BoOBECKS 
(6) samstämmiga uppgifter ligger här högsta marina gränsen 
på en höjd af 50 m. Det vill säga, endast obetydliga delar 
af platåns kant hafva en kort tid sköljts af det senglaciala 
hafvet, och detta var så länge sedan, att marken helt visst 
ej kunnat bibehålla några rester af salt sedan dess. Ännu 
mindre kan det tänkas, att någon kapillär uppsugning af 
hafsvatten kan försiggå inom själfva urberget till den höjd, 
hvarom här är fråga. 
Då det gäller att undersöka huruvida koksalt förefinnes i 
marken eller i vissa växtdelar, har man att välja mellan 
tvenne undersökningsmetoder. Antingen kan man använda 
sig af kemisk analys på jordprof eller på askan af de växt- 
delar, hvarom är fråga. Detta tillvägagångssätt medför den 
stora fördelen, att man kan erhålla en noggrant värde för 
mängden af det förefintliga saltet. Men olägenheterna äro 
åtskilliga. Man kan nämligen ej på denna väg fastställa, till 
hvilka af växtens väfnader ämnet ifråga finnes lokaliseradt. 
Vidare kan det hända, att det blott finnes i så små mängder, 
att man måste skaffa ett stort antal individ af arten, för att 
man i dess aska skall kunna erhålla ett påvisbart utslag, och 
det händer, att så stort antal individ ej finnes att tillgå. 
Och slutligen är proceduren så omständig och besvärlig, att 
det praktiskt sedt är omöjligt att använda densamma, om det 
gäller att öfver ett visst område i detalj fastställa skiftningarna 
af t. ex. salthalten i vegetationen, hvarvid man ju är nöd- 
sakad att verkställa kanske ända till flera hundra undersök- 
ningar. 
Man har då att anlita den mikrokemiska metoden. När 
det är fråga om att påvisa koksalt, finnes att välja emellan 
två olika reagens, båda på klor. Det ena är silfvernitrat. 
Det är ytterst känsligt. Men den fällning af klorsilfver som 
