JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 37 
det ger, utgöres af rent amorfa små svarta korn, som stundom 
kunna bli rätt svåra att identifiera. Det kräfver därför rätt 
ofta en efterbehandling. Det andra reagenset är tallium- 
sulfat (Tl,SO,). Det är mera lätthandterligt och därför lämp- 
ligare, då man skall arbeta så godt som ute i själfva terrän- 
gen och ej har tillgång till ett laboratoriums bekvämligheter, 
utan måste inrätta sig mera provisoriskt. Det arbetar också 
hastigare, emedan det aldrig kräfver någon efterbehandling. 
Denna undersökningsmetod, som i korthet är beskrifven 
af SCHIMPER (56 sid. 212) är den, som jag hufvudsakligen an- 
» vändt under mitt arbete på Kullaberg. Vid tillsats af rea- 
Fig. 7. Klortalliumkristaller, utfällda ur hafsvatten 
med 2°/o salthalt. 
genset till klorhaltiga växtdelar bildas en förening af kristallisk 
talliumklorid (TI Cl).1 Detta kristalliserar i det reguliära sys- 
temet och om saltlösningen är tillräckligt svag, uppstå enligt 
SCHIMPER oktaedrar. Det har dock aldrig lyckats mig att 
erhålla dylika annat än i så svaga saltlösningar som af 0,1 
—0,04 °/o, då kristallerna blefvo så sma, att deras kubiska form 
först vid 500 ggrs förstoring kunde identifieras. Vid till- 
sats af talliumsulfat till hafsvatten från kusten af Kullen, 
hvilket där torde hålla ungefär 2°/o salt, uppstod genast en 
' Jag använder här den af SCHIMPER i den växtfysiologiska litteratu- 
ren införda benämningen, ehuru det från kemisk synpunkt väl vore rikti- 
gare att kalla ämnet talliumklorur (TI CI). 
