JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 39 
misstänka, att de utgjorts af ett öfverskott af talliumsulfat, 
som genom afdunstning utfällts, har jag användt den kontrol- 
leringsmetod, som ScHIMPER rekommenderat (56 sid. 212) näm- 
ligen en tillsats af mättad talliumkloridlösning. Bestå de utfällda 
kropparna af talliumklorid, bli de olösta, men om de utgöras 
af talliumsulfat, lösas de, emedan sistnämnda ämne är ungefär 
20 gånger mera lättlöst än det förra. Emellertid blir en kon- 
trollering endast i undantagsfall nödvändig, emedan man efter 
någon öfning mycket lätt identifierar talliumkloridkris- 
tallerna. | 
Den ofvan beskrifvna mikrokemiska metoden medgifver 
ju blott bestämning af klor. Något reagens på natrium har 
jag icke användt, dels emedan det enligt SCHIMPER (58 sid. 
150) hufvudsakligen är klor och ej natrium, som har fysio- 
logisk betydelse för växtlifvet, dels emedan andra klorföre- 
ningar ju äro sällsynta i naturen och en i kustområdet ovan- 
ligt stor inåt: land successivt aftagande klorhalt i växterna 
ju därför med allra största sannolikhet måste anses härröra 
från koksalt och bevisa närvaron af maritimt sådant. 
Hafssaltet tillföres naturligtvis ej växten direkt fran 
luften. Åtminstone torde det vara mycket sällan att så sker 
i vårt klimat. Utan i de allra flesta fall upptaga växterna 
koksaltet uteslutande genom rötterna. Den vanliga gången 
är alltså, att vinden transporterar skum och stänk från stran- 
den in öfver land. Det afsättes sedan antingen i form af 
lösning eller också efter torkning såsom saltkorn på växt- 
täcket, eller då detta ej är sammanhängande, direkt på den 
öppna jorden. Därefter föres det af regnvattnet ned i mar- 
ken, och ur denna resorberas det jämte vattnet af växternas 
rötter och aflagras slutligen i kärlen eller i väfnaderna. När 
det gäller att fastställa, huru långt in mot land hafssaltet 
gör sig gällande har man alltså först att undersöka, huru 
långt in och till hvilken höjd det anträffas aflagradt på mar- 
ken eller på växttäcket. Detta är naturligtvis mycket väx- 
lande allt efter vädret. Efter starkt regn har man ju ingen 
utsikt att någonstädes kunna påvisa detsamma på markens 
yta, under det att det efter stark pålandsvind och i torrt 
väder bör kunna påträffas äfven långt från stranden. 
Under min vistelse på Kullen inträffade aldrig någon 
