42 ARKIV FOR BOTANIK. BAND Il. w:o 12. 
de hastiga växlingarna i salthalten. Äfven en annan faktor 
bidrager till samma resultat och denna är att sanden, sär- 
skildt i dynområdena, är stadd i ständig rörelse. Vinden be- 
mäktigar sig sandkornen och för dem med sig, och härigenom 
blir materialet utsatt för en ständig omlagring. Det vikti- 
gaste resultatet af denna är, att det sorteras, d. v. s. det 
finare materialet urskiljes från det gröfre och transporteras 
längre inåt land. Men det allra finaste af detsamma utgöres 
just af saltkornen, som äro mikroskopiskt små och därför 
ytterst lätt medfölja vinden långa sträckor inåt land. Det 
lider därför intet tvifvel, att i flygsandsområden mate- 
tial, som vid ett tillfälle ager afsevärd salthalt, 
mycket hastigt kan beröfvas en ansenlig del af den- 
samma genom vindselektion. Och det är möjligt, att 
denna omständighet kan förklara det skenbart egendomliga i 
WARMINGS ofvan citerade siffror, som ju angifva en något 
större salthalt längre inåt land än vid själfva stranden, ehuru 
man skulle vänta motsatsen. 
På grund af dessa tvenne faktorer — den stora perme- 
abiliteten och vindselektionen — blifva de värden, som man 
erhåller genom saltanalys af flyg- och dynsand, så godt som 
värdelösa för biologien och den fysiologiska växtgeografien, 
emedan de ju blott afspegla ytterst tillfälliga och kortvariga 
förhållanden. Helt annorlunda blir resultatet, när det gäller 
föga permeabel af ett tätt växttäcke bevuxen mark. Där är 
säkerligen salthalten så konstant, att de genom analysen er- 
hållna värdena blifva ett godt uttryck för den medelsalthalt, 
hvari vederbörande växter lefva. Vidare blir salthalten i 
sådan mark på skilda, men fysikaliskt och topografiskt lik- 
artade lokaler med lika stor tillförselmängd af salt, i stort 
sedt lika stor och de erhållna värdena därför i hög grad 
representativa för stora områden. 
Jag har därför företagit ett par analyser på jordprof 
från Kullaberg. Det ena, A, är hämtadt från 45 meters höjd 
å lokal belägen på platåns mot hafvet vända för hafsvin- 
darna exponerade kant. Det andra, B, härstammar från den 
ofvan omnämnda 95 m. höga kullen Utsikten. På båda 
ställena utgjordes marken af morän, något infiltrerad med 
förmultnade växtdelar. Profven togos 1 dm. under jordytan, 
som var täckt af ett väl sammanhängande grästäcke, och de 
kunna därför sägas vara typiska för sammansättningen af 
