JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 43 
den jord, som omgifver dettas rötter. Af det förra (A) 
gjordes analys på en viktsmängd af 32,346 gr., och denna 
befanns innehålla 0,015 gr., koksalt, d. v. s. dess salthalt var 
0,046 ?/o. Af prof B verkställdes analys pa 25,008, gr., den 
däri befintliga saltmängden var 0,008 gr. och dess salthalt 
alltså 0,032 °/o. 
Vid en jämförelse med de af WARMING vunna värdena 
finner man, att de senare äro genomgående lägre. Den re- 
lativa saltmängden är à Kullen t. o. m. större pa 95 meters 
höjd och 500 meters afstand fran hafvet än hvad WARMING 
funnit i sanden pa själfva hafsstranden i Jylland. Och a 
den af hans lokaler, som pa grund af sitt afstand fran hafvet 
närmast motsvarar 95 meters höjden, ar salthalten blott unge- 
fär en fjärdedel så stor som där. Något mera 6fverensstamma 
mina siffror med Massarrs, ehuru hans dock äro högre pa 
de lokaler, som genom sitt läge närmast motsvara mina. 
Detta beror med säkerhet på de olika höjdförhållandena. — 
I och för sig är det ganska påfallande, att markens salthalt 
uppe på själfva högplatån är så stor som den verkligen visat 
sig vara. Likaså är det af stort intresse, att ej skillnaden i 
salthalten mellan platåns kant och dess inre delar är större. 
Denna omständighet utgör ett godt exempel på vindens för- 
måga att transportera afsevärda saltmängder äfven betydliga 
sträckor från hafvet. Något absolut mått på denna förmåga 
innebär den dock icke, emedan ju i alla händelser stora mäng- 
der af detta salt urtvättas och bortföres af regnvattnet. 
Huru exakt dylika siffror än återgifva jordens halt af 
lösliga salter, hafva de dock blott ett ganska inskränkt värde. 
Ty visserligen kan man genom att skaffa sig en serie sådana 
från hafsstranden inåt landet fastställa, inom hvilket afstånd 
från litoralzonen hafssaltet verkligen tillföres marken, men 
några säkra hållpunkter för bedömandet af dess betydelse 
för vegetationen lämna de knappast. Ty det är mindre mar- 
kens halt af koksalt i och för sig än koncentrationen af 
den lösning, åt hvilken det i förening med grund- 
vattnet ger upphof, som är af utslagsgifvande vikt. Och 
markens salthalt är blott den ena af de faktorer, som be- 
stämma graden af denna koncentration. Den andra är 
jordens fuktighetsmängd. Först när man känner båda, 
kan man vinna klarhet angående betydelsen för växtlifvet 
af det i marken befintliga koksaltet. Ty då kan man sätta 
det i direkt relation till den kännedom om olika formers och 
