JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 51 
GALLÖE också framhåller (24, sid. 359), är en ekologiskt kraf- 
tig typ, som konkurrerar ihjäl nästan alla andra skorp- och 
bladlafvar. Det ser alltså ut, som om förklaringen måste sökas 
på annat håll. 
Vid närmare undersökning finner man ganska snart, att 
lafvens habituella karaktär rätt hastigt förändras från de 
nedersta lokalerna och uppåt. Närmast hafvet är bålen ofta 
inemot 1 dm lång och 6—7 mm bred. Men redan på 30- 
meters-nivån har den aftagit i storlek liksom också något i 
frekvens. Och pa 95-metershöjden slutligen förekommer Ra- 
malina scopulorum blott särdeles sparsamt och i mycket för- 
krympt form. Man får, med ett ord, ett mycket lifligt in- 
tryck af att artens vitalitet aftar med det växande 
horisontal- och vertikalafståndet från hafvet. Detta 
är ej så vidt jag vet förut omnämndt af någon, ehuru Ka- 
JANUS så att säga snuddar vid frågan genom sitt uttalande: 
»Selten findet man diese Flechte von der Kiiste entfernt und 
dann nur steril» (46 sid. 482). 
Nu ar det ju knappast sannolikt, att vare sig steriliteten 
eller den förkrympta formen kunna pa de lokaler, hvarom 
här är fråga, vara framkallade af intrång fran andra, starkare 
former. Förklaringen måste därför sökas i de edafiska och 
klimatologiska förhållandena. Men på den fullkomligt fri- 
stående, för hafvets alla vindar utsatta 95-metershöjden kunna 
hvarken sol- eller vindförhållandena vara ogynnsammare än 
vid stranden — snarare tvärtom, i det dessa faktorer här 
närmast borde verka med ännu större intensitet. Den enda 
möjliga förklaringen blir då, att det är markens på grund af 
det stora afståndet från hafvet ringa salthalt, som innebär 
det ogynnsamma momentet och hindrar artens normala ut- 
veckling. Detta harmonierar också med det ofvan påvisade 
förhållandet, att lafven med det växande afståndet från hafvet 
aftar såväl i klorhalt som i vitalitet (= storlek och fertilitet). 
Samma företeelse har jag för öfrigt också i Bohuslän 
iakttagit. Men emedan hafvets salthalt där är större och 
kustens topografi mera gynnsam för saltvattenstänkets trans- 
port med vinden in öfver land, träffade jag där Ramalina 
scopulorum på mycket större afstånd från stranden än i 
Skåne. Ännu på 3 km:s afstånd från hafvet vid Grundsund 
fann jag densamma här och där på klipporna och öfverallt 
var den klorförande, men äfven här kunde jag konstatera 
