56 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND Il. w:o 12. 
lefva pa af saltvatten genomdränkt mark, likväl befinna sig 
pa i fysiologiskt hänseende torrt substrat, måste därför anses 
fullt giltig och den är äfven numera erkänd af de flesta 
forskare. 
Emellertid har nyligen CHERMEZON efter WARMINGS (68) 
metod gjort en undersökning af strandvegetationen i södra 
Frankrike och Tunis (13). Därvid har han liksom W. ur- 
skilt åtskilliga med stranden parallella bälten och indelat 
arterna efter deras förekomst i dem i olika grupper. Vidare 
har han sökt uppvisa sambandet emellan substratets beskaf- 
fenhet och växternas morfologi och anatomi, och därvid har 
han bland annat kommit till den slutsatsen, att de på sank, 
salthaltig mark lefvande arterna särskildt hafva en af de 
karaktärer väl utbildad, som man plagar tillskrifva xerofy- 
terna, nämligen succulensen (13, sid. 302—303). Men han 
nöjer sig tyvärr ej därmed. Han har nämligen funnit att 
de halofyter, som äro utrustade med riklig vattenväfnad, 
vanligen sakna andra för xerofyterna kännetecknade ka- 
raktärer, såsom förtjockad epidermis, vaxöfverdrag, hårighet 
och insänkta klyföppningar. På grund häraf drar han den 
slutsatsen, att de succulenta halofyterna ej äro xerofyter och 
förklarar det oberättigadt att som SCHIMPER föra dem till 
denna grupp. Tydligen har han dock förbisett, att denna 
fråga ej kan slutgiltigt lösas med anatomiens och morfologiens 
metoder utan blott experimentellt d. v. s. genom anställande 
af transpirationsförsök. Genom sådana skulle det säkert visa 
sig, att succulensen är en egenskap, som ersätter andra tran- 
spirationsskyddande bildningar och därför gör dem öfver- 
flödiga. Förklaringen härtill ligger sannolikt, såsom äfven 
FrrriNG påpekar (16, sid. 264), i cellsaftens hos succu- 
lenterna sáregna beskaffenhet. 
Äfven sistnämnde författare har emellertid gjort ett an- 
grepp på den Schimperska ståndpunkten, och jag nödgas 
därför något uppehålla mig vid detsamma, så mycket mera 
som det refererats i en svensk vetenskaplig tidskrift (31). 
FITTING har genom mikrokemiska och plasmolytiska 
undersökningar af ökenväxter kommit till den uppfattningen, 
att anhopningen af klor i cellerna icke beror på transpira- 
tionens intensitet eller substratets salthalt, utan på den för 
hvarje art särskilda grad af osmotiskt tryck, som råder i 
cellerna. »Uber die Aufnahme des Kochsalzes entscheiden 
