JOHN FRÖDIN, KUSTKLIMATETS VÄXTGEOGRAFISKA BETYDELSE. 63 
för de 12 individ, som jag undersökte. Äfven hos denna 
art kunde alltså konstateras en på grund af hafvets 
närhet befintlig, ovanligt hög klorhalt, hvilken med 
säkerhet medförde nedsättning i absorptions- och 
transpirationsprocesserna. 
Om också Alchemilla alpina i Bohuslän vanligen före- 
kommer i den yttre skoglösa zonen, träffas den dock någon 
gång äfven längre in, men äfven då alltid på torra lokaler. 
Så finnes den pa de s. k. Landala-bergen invid Göteborg. 
Men ehuru de ligga på ungefär 7 kilometers afstånd från 
hafvet, är det icke osannolikt, att vindarna kunna transportera 
hafssaltet äfven dit, emedan det mellanliggande området är 
fullständigt skoglöst. — Den längst in i landet befintliga 
lokalen för Alchemilla alpina är, när det gäller södra Sverige, 
Mösseberg, där den anträffats af JUNGNER (36). Det är ju 
själfklart, att hafvets inverkan ej kan nå ända hit. Men 
detta är här ej heller nödvändigt. Ty på nämnda alfvarlika, 
för starka, uttorkande vindar utsatta platå äro nog fuktig- 
hetsförhållandena i alla händelser tämligen öfverensstäm- 
mande med dem 1 regio alpina. 
En annan i Bohuslän förekommande alpin eller sub- 
alpin art är Rhodiola rosea. Tyvärr har jag icke varit i 
tillfälle att själf se den därstädes eller underkasta den mikro- 
kemisk undersökning, men enligt de uppgifter, som lämnats 
mig, förekommer den uteslutande på lokaler, som måste vara 
ännu mera påverkade af saltet än Alchemilla alpinas. Enligt 
muntligt meddelande af prof. O. NORDSTEDT är den gamla 
lokalen på Koön vid Marstrand ett tätt intill sjön liggande 
klippstup.t På fullkomligt likartad terräng har konservator 
O. R. HOLMBERG funnit den vid Hafstens-fjorden. och enligt 
uppgifter af fil. kand. S. MÅRTENSON växer den på analogt 
sätt i närheten af Lysekil och Marstrand. I alla fyra fallen 
torde den vara utsatt för saltvattenstänkets inverkan. 
Intressant är också, att den på dessa ställen finnes ute- 
slutande på mot norr vända, alltså starkt skuggiga 
klippbranter. Arten befinner sig ju här på sin sydgräns i 
låglandet, alltså på gränsen till det område, hvars sommar- 
medeltemperatur i hög grad öfverskrider växtens optimum- 
temperatur. Det är tydligen denna omständighet, som är 
1 Se äfven Svensk Botan. Tidskrift, 1909 sid. (122). 
