42 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 14. N:0 3. 



Det egendomliga förhållandet, att A, hymenophylloides så 

 godt som uteslutande uppträder steril, får sin naturliga för- 

 klaring däraf, att några hanblommor af arten ännu ej äro 

 kända. Det är ju ej omöjligt, att sådana komma att upp- 

 täckas, om man betänker, att af följande art, A. hymeno- 

 phyllum, länge blott hanblommor voro kända, tills det lycka- 

 des Arnell att vid Jenisej i Sibirien finna honblommorna. 



Jag öfvergår nu till att lämna en kort 'beskrifning af 

 sporophyten, h varvid jag dock måste förutskicka, att beskrif- 

 ningen af en del saker ej kan blifva så uttömmande till följd 

 af det ringa materialet, som jag naturligtvis ej ville förstöra. 



Seta 14 mm. longa, 0,2 ram. crassa, rufa nitida, flexuosa. 

 Theca parva, c. 3,2 mm. longa, 1,3 mm. crassa, nutans, oblongo- 

 cylindrica, luteo aurantiaca, cellul?e exothecii subregulariter 

 oblongo-rectangulares, os versus in 3 — 4 seriebus minores 

 quadratse. Annulus duo cellulas altus. O, o: 5 mm., cellulse 

 infimse minores, quadratse et aurantiacse, superiores majores, 

 obovatse et hyalinse. Denies peristomiales externi 0,3 8 mm. 

 longi, lutei, dense papillosi, fnndo luteo, distincte limbati, 

 dentati, lamellis ventralibus c. 20, cilia non appendiculata. 

 Spori 0,013 — 0,019 mm., scrobiculati, fusci. 



Fig. 5 gifver en habitusbild af mitt fertila exemplar efter 

 fotografi af professor O. Juel. Sporhuset är ovanligt kort- 

 skaftadt för att vara en Astro phyllum-duvi och påminner habi- 

 tuellt mycket om ett Pohlia- eller ^rywm-sporogon. Fig. 6 

 åskådliggör ytterperistomets byggnad samt ringens och spo- 

 rernas utseende. De yttre peristomtändernas utbildning visar 

 till fullo, att arten måste hänföras till släktet Astrophyllum 

 och ej, hvilket hittills varit omöjligt att afgöra, till släktet 

 Cinclidium. C. Jensen har i Hedwigia 43, p. 289, undersökt 

 nervens anatomiska byggnad och funnit en viss öfverens- 

 stämmelse med det senare släktet. Peristomtänderna öfver- 

 ensstämma fullkomligt med (»friga Asti-ophyllum-arter men 

 hafva en litet ovanlig utbildning i afseende på lamellernas 

 antal. Hos de europeiska Astrophylliim-arterna, varierar lamel- 

 lernas antal vanligen mellan 39 — 40, d. v. s. hos en och 

 samma art är det mera konstant. Några arter uppvisa talen 

 25 — 30, men blott en art, A. pseudopunctalum, har ett så 

 ringa antal lameller som 20. Just detta tal uppvisar nu A. 

 hymenophylloides . Då Cinclidiuni-a,TteTna.s peristomtänder äro 

 försedda med cirka 12 lameller, synes det mig, som om dessa 



