J. E. LJUNGQVIST, BIDRAG TILI. .^GAGROPILA-FRÄGAN. 5 



dens exemplifieras god t af utvecklingen i Linne's dunkla 

 kollektivart Conferva cegagropila till det på många arter upp- 

 delade släktet (WiTTROCK, Nordstedt, Kjellman) eller un- 

 dersläktet (Wille) jEgagro^pila, hvars sötvattensreprescntanter 

 af deras monograf, Brand, beskrifvits med deras olika »Ag- 

 gregat »-former. Arterna äro enligt honom väl åtskilda genom 

 specialindividens (»P^inzelpflanzen») maximistorlek och »Stam»- 

 cellernas genomsnittsform, under det att polymorfien: »Ballen», 

 »Watten» och »Rasen» är konstaterad för åtminstone tvenne 

 arter fullständigt och väl får anses som uttryck för hvarje 

 arts tillpassningsförmåga. Upptäcktes polymorfien vara full- 

 ständig för aegagropila-arterna och befunnes formfrekvensen 

 vara proportionell mellan arterna, så skulle dessa förete bilden 

 af fullt parallella och harmoniska formserier. Fullständig är 

 formserien — som nämnts — funnen hos tvenne, Cladophora 

 profunda Brand och den klassiska Gladophora Saideri (Nees) 

 KüTZ, För den förra heter det i diagnosen (Brand 1904, 

 s. 62): »Meist in Watten, auch in lockeren, bis 3 cm grossen 

 Ballen, selten in Rasen». Sålunda en olika frekvens för de 

 olika formerna, som möjligen kan vara tecken till en pågående 

 utspecialisering kring de olika formerna inom arten och ge 

 material till diskussion af den af Wettstein antagna öfver- 

 gången mellan organisations- och tillpassningsformer. Äfven 

 hos Cladophora Sauteri tycks — att döma af Wesenberg- 

 Lund's beskrifning — en dylik frekvensskillnad förefinnas, 

 och hvad beträffar de öfriga arterna med ofullständigt kända 

 formserier {Cladophora Linncei, Martensii, holsatica och arme- 

 7iiaca jämte JEgagropila canescens Kjellman) kan på dem, 

 om de återstående formerna upptäckas, samma resonemang 

 anbringas eller ock — om de ej upptäckas — skulle i konsekvens 

 med resonemanget de kända formerna (»Ballen» för Cl. Lin- 

 ncei, »Ballen» och »Watten» eller »Ballen» och »Rasen» för 

 de öfriga) kunna anses som redan uppkomna elementararter 

 efter den eller den mellanformens abort; att sålunda den in- 

 dividuella polymorfien öfvergått till en systematisk. Boll- 

 formen (den enda kända) hos Cl. Linncei skulle — om man 

 försöker drifva en sådan teori — sålunda vara dess artkarak- 

 teriserade byggnadstyp. Den biologiska aegagropila-typen 

 hade fixerats till en systematisk och den sökta Wettsteinska 

 bryggan vore funnen. Det kan komma att ledas i bevis, att 

 det är just i sådana utspecialiseringar kring och fixering af 



