J. E. LJUNGQVIST, BIDRAG TILL .^SGAOROI'ILA-FRAGAN . 7 



oeh näringsförhållandena få väl ej helt lämnas ur räkningen. 

 Temperaturen reglerar lifsverksamheten, och det är ingen 

 anledning förmoda, att ej äfven vattenväxterna äga hvar sitt 

 ekologiska temperaturoptimum — förutom sin ljusbestämdhet 

 — , och att genom algens ombyte af temperaturområde (i 

 vertikal eller horisontell led) en störning i näringsomsättningen 

 inträder, som skulle vålla växtens död, om den ej svarade 

 med en omläggning af sitt ekologiska optimum (acklimatise- 

 rade sig) med motsvarande form- eller rent af artförändring. 

 Temperaturdifferenserna för insjöarna äro dock tillräckligt 

 stora för att tagas med vid förklaringen af t. ex. Cladophora- 

 segagropilernas uppkomst; ehuru det väl ändå kvarstår, att 

 det är ljuset, som därvid spelar den största rollen såsom 

 speciellt växthämmande. 



Sötvattensfegagropilerna (si. uEgagropila) äro bottenformer, 

 ofta på stora djup. De ha sålunda ett ringa Ijusbehof. 

 Komna till grundare ställen med starkare insolation och högre 

 temperatur, inträder en reaktion. Assimilationen, i sitt har- 

 moniska optimum på de djupare ställena, stegras vid den 

 ökade insolationen till sitt absoluta optimum. 



Vid ytterligare ökad insolation skulle växten blekas och 

 dödas, om ej den samtidigt ökade allsidiga skottbildningen 

 från det lösa tofsformiga primärindivid et (af t. ex. uEgagropila 

 Sauteri) gåfve ett trängre, tätare växtsätt — grenantalet ökas 

 i geometrisk progression mot periferien — med en allt fastare 

 och tätare ytmantel. Hunnen till detta stadium (bollstadiet), 

 företer växten följande anatomisk-fysiologiska bild: ytcellerna 

 vanligen blekta och försvagade eller döda af den starka insola- 

 tionen;^ de palissadartadt ställda cellerna strax under ytan 

 åter äro under optimala betingelser, men än längre in mot 

 bollens centrum är assimilationen omkring sitt minimiläge 

 och partiella störningar med åtföljande funktions- 

 växlingar inträda: vissa, starkt hämmade assimilations- 

 grenar etioleras och transformeras till »neutrala skott», som 

 genom ytterligare transformering (genom kontaktretning) bli 

 till växtkroppen konsoliderande vidfästningsorgan (jfr Brand 

 1902, s. 46). Denna växtens egenhet att på partiella stör- 

 ningar, framkallade af ändrade yttre förhållanden, svara med 

 funktionsväxlingar är ett utslag för växtens inneboende sträf- 



' Huruvida zoogonidiebildningen uteblir hos bolJen är ej säkert af- 

 gjordt. 



