J. E. IJUNGQVIST, BIDRAG TILL .EGAGROPILA-FRÄGAN. 15 



Sc. figuratiim-lagrets tjocklek anj^es tydligen med: »fills 

 2 — 4 mm. altis, rarius centim. superantibus», d. v. s. trå- 

 darnas »höjd» == lagrets tjocklek. Till alla delar passar dia- 

 gnosen endast för form I (Krustaformen). De andra växt- 

 formerna (II — IV) äro långt ifrån »strato pannoso». Diagno- 

 serna för Se. jiguratum och Se. Myochrous böra således göras 

 vidare och upptaga äfven dessa växsätt — för så vid t ej 

 tvärtom det kommer att befinnas riktigare att göra en upp- 

 delning af BoRNET och Flahault's arter. Ett närmare in- 

 gående på denna rent systematiska fråga må emellertid sparas 

 till ett annat tillfälle. Jag skall i det följande hålla mig 

 endast till formerna (III) och IV såsom närmast intresserande 

 i denna aegagropila-studie. 



Textfig. 2 visar segagropila-fyndorten, en i Mästermyrs 

 nordöstra del belägen nära 700 m. lång och i genomsnitt 

 125 m. bred, skärformigt krökt myrsjö. De norra och nord- 

 östra stränderna äro utbildade såsom erosionsstränder, om- 

 kring 50 cm. höga, brant af satta och starkt inskurna, med 

 bakom liggande ängsartade formationer. De motsatta strän- 

 derna äro låga ackumulationsstränder, ytterst markerade af 

 en bleke-C/«ara-bank CJiara ceratophi/Ua, Ch. polyacajitha och 

 Ch. aspera), hvilken som en söm kantar de innanför (åt land- 

 sidan) utbildade Phrågmites-, Scirpus lacustris-, Cladium- och 

 Carex filiformis-ssimhäWena. Blekeanhopningen är starkast i 

 sjöns västra och sydvästra delar. Bottnen, som från en om- 

 kring 80 cm. djup djupränna, förlöpande utmed den fläckvis 

 ofvan vattenytan uppstickande Chara-hsinken, så småningom 

 höjer sig mot de norra stränderna, där djupet strax utanför 

 erosionsstränderna är 10 — 40 cm., utgöres af bleke, som,' 

 tjockast lagradt i CAara-banken och på djupställena, af tunnar 

 med bottnens höjning, för att utmed erosionsstränderna ut- 

 göras af eroderad torf på bänkat bleke och ett rörligt ytskikt 

 af svämmaterial: torfdetritus, blad- och stråfragment och 

 kornigt bleke, allt starkast hopadt i vikarna. 



Ute i sjön stå spridda, glesa Phragmites-hestånd. Af 

 fanerogamvegetationen f. ö. i träsket endast enstaka exemplar 

 af Utricularia vulgaris på bottnen och utmed kanterna spridda 

 bestånd af Nymphcea alba. Planktons hufvudsakliga bestånds- 

 del är Botryococcus Braunii Kütz. 



Endast i denna myrsjö har jämte formerna II och III 

 påträffats formen IV (aegagropila) väl utbildad år från år 



