J. E. LJÜNGQVIST, BIDRAG TILL iEGAGROPILA-FRÅGAN, 19 



fågrenadt vårstycke. Denna omväxling ännu en gång, tills 

 individet slutar i sina gulbruna, ofta krökta spetsar. Indi- 

 videt skulle sålunda efter denna tolkning ha varit på tredje 

 sommaren, då det (1906) konserverades. — Aflösningen af 

 nya individ sker på de etiolerade trådpartiernas svagaste 

 punkter. 



Dessa tof-sformiga dynor sönderfalla så småningom 

 inuti i följd af ljusbrist. De uppkomna luckorna fyllas an- 

 tagligen af gaser, som göra kropparna specifikt lättare. Af 

 vågrörelsen med de om somrarna här rådande syd- 

 liga till västliga vindarna förflyttas de så närmare 

 de grundare norra stränderna, där de på 40 — 50 cm. 

 djup påträffas massvis under C-stadiet såsom omkring 3 cm. 

 vida, gulhvita bollar med rundt om utstående trådspetsar; 

 ibland är dock »nafveln>> tydligt markerad som en hvit bleke- 

 fläck utan eller med glest utstickande trådspetsar (Tafl. 1, 

 fig. 3). Samma periodicitet i tillväxten med omväxlande få- 

 groniga och rikgreniga trådstycken, som ofvan omnämndes 

 för B-stadiet, visar sig också här, fastän mer utpräglad. 



Bollarna äro aldrig klotrunda (som t. ex. JEgagropila 

 Sauteri kan bli). Detta beror: 



1) på läget af bollens tyngdpunkt, som vanligen är ex- 

 centrisk ; 



2) på den här svaga vågrörelsen (sommarsydvinden verkar 

 öfver en endast 200 m. vid yta; jfr kartan). 



Tyngdpunktens läge bestämmes af området för den star- 

 kaste blekeanhopningen i bollen och sammanfaller vanligen 

 med »nafveln». Denna håller bollen som en flytboj i ett visst 

 medeljämviktsläge, som knappast ändras af den jämförelsevis 

 svaga vågrörelsen. Aldrig sågos bollarna rulla omkring på 

 bottnen. »Flytboj ens» rörelse var mera ett knappt märkbart 

 guppande i vertikal led under sakta förflyttning med vågrö- 

 relsen och vinden.^ Denna lägebestämdhet — som dock 



och torde vara analoga med de af Bränd (1902, s. 47) utförligt omnämnda 

 »neutrale Sprosse und Stolonide-, som ofta transformeras till »cirrhoider» 

 och »rhizoider». 



' Efter hvilken måttstock bollarnas ortförändring försiggår, framgår 

 af följande observationer: under en exkursion till sjön den 3 sept. liJ06 

 frapperades jag af att vikarna på norra sidan, där bollarna vanligen hade 

 påträffats under de tvenne föregående månaderna, nu voro fria från de- 

 samma, så när som på de å s. 32 omnämnda af bleke mest bestående tunga 

 kropparna jämte ett antal af de långt framskridna E- och F-stadiernas 

 bollar. Men anländ till sjöns sydöstra ända påträffades de på 40 cm. djup 

 i oerhörda massor. Förklaringen var den, att de af nordvästvmden, som 



