J. E. LJUNGQVIST, BIDRAG TILL .SGAGROPILA-FRÅGAN. 25 



D. Centralhålan öppnar sig å undersidan ooh ellipsoiden 

 blir allt bredare genom starkast tillväxt kring ekvatorialplanet, 



E. Båda polära mynningarna utbildade. I den undre 

 fig. är bollen sedd uppifrån; x öfre, xx undre väggen. 



F. Fragment af E-stadiet. 



Det är att antaga, att, om A-stadiet strax efter afloss- 

 ningen från sitt underlag i CAara-formationen kommer på 

 grundare vatten, det tofsformiga B-stadiet öfvcrhoppas; det 

 betingas just af den mindre ljusintensiteten på djupställena. 

 Men det kan å andra sidan hända, att utgångsstadiet är 

 tofsformigt, om nämligen primärkolonien vuxit på en lägre, 

 beskuggad nivå i den omkring 1 m. djupa CÄara-blekebanken 

 eller i träskbottnen. 



Motsvarigheterna till de för jEgagwpila Sauteri kända 

 formerna och till det genetiska sambandet dem emellan — 

 bäst studeradt för denna art, i synnerhet af Wesenberg-Lund 

 — gifva sig utan vidare. 



Scytonema-segagTopilans A-stadium (på knappt 1 m. djup 

 i Mästermyrsjön) motsvaras af de ofta till »paquets tout å 

 fait irréguliers» (Wesenb.-Lund) förenade »d'individus pri- 

 maires» (= Einzelpflanzen, Brand), som i den danska Sorö- 

 sjön äro på 3 — 4 m. djup hopade till »une épaisse couche de 

 feutre», i Zellersjön (Lorenz 1901) på 8 — 10 m. djup. 



Bollstadierna motsvara naturligen h varandra, och Scyto- 

 nema-segagropilans F-stadium motsvarar Wesenb.-Lund's 

 »amas de feutre (= fragmenterade ^. Smiter i-ho\\a,T; W.-L. 

 s. 197). 



T sin cegagropila -athsmdling (s. 186—190) ägnar Wesenb.- 

 Lund den frågan stor omsorg, huruvida bollarna äro upp- 

 komna af ett eller flera enkel-(primär-)individ, och kommer 

 till det utan tvifvel naturliga och riktiga resultatet, att boll- 

 stadiet nås lika godt, vare sig boll-initiet är ett eller flera i 

 hvarandra inflätade (»enchevetrées») enkelindivid (i motsats till 

 hans botaniska rådgifvare Rosenvinge, som anser — W.-L. 

 s. 186 — , att en allsidigt radiär boll endast kan uppkomma 

 från ett enda individ). Mera bestämdt tillägges (s. 189), att 

 &les formes globuleuses représentent, dans la plupart des cas, 

 un état modifié de quelque paqaet d'^^gagropila dont les 

 ramifications ne sont pas toutes originaires d'un seule et meme 

 individu». 



