8 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 14. N:0 11. 



Liksom man sålunda ej af en arts tillfälliga frånvaro i 

 hvarje fall kunnat bedöma graden af dess härdighet, likaså 

 har man naturligtvis långt ifrån alltid af en arts förekomst 

 flera år å samma lokal kunnat draga den slutsatsen, att arten 

 i fråga verkligen varit härdig. Af de arter, som såväl 1903 

 som 1913 anträffats på någon eller några af de tre Vassijaure- 

 lokalerna, äro sålunda exempelvis Pisum sp., Pynis Malus 

 och Secale cereale här uppe icke härdiga. Då dessa icke desto 

 mindre ofta nog kanske rent af årligen uppträda på någon 

 eller några af ruderatstationernas olika ruderatlokaler, måste 

 de närmast få anses tillhöra de genom människans medverkan 

 mera allmänt och regelbundet inkommande adventivväxterna. 

 För Pisum och Pyrus kan ju dock olika hårdskalighet hos 

 fröna hafva varit anledning till deras uppträdande under flera 

 år. Pyrus Malus har jag träffat endast i form af små års- 

 plantor; Pisum har jag sommaren 1913 sett blommande vid 

 Abisko och Björkliden, men någon fruktsättning torde den 

 aldrig här medhinna. Secale cereale syntes tämligen allmänt 

 gå i blom; mogen frukt sätter den dock ej här uppe. An- 

 gående Pisum och Pyrus må dessutom framhållas, hurusom 

 de 1903 vid Vassijaure uppträdde på en af lokalerna, 1913 

 på en eller två andra; Secale anträffades dock båda åren på 

 samma lokal. 



Äfven flere af de 1913 nytillkomna arterna äro tydligen 

 att anse såsom icke härdiga och rent tillfälliga, så exempelvis 

 Avena sativa, Hordeum vulgare och Solanum nigrum, hvardera 

 funnen å endast en af de tre Vassijaure-lokalerna. 



Slutligen må här några ord särskildt nämnas om den 

 1913 såsom ny för områdets ruderatlokaler antecknade Coch- 

 learia officinalis. Denna art uppträdde sommaren 1913 i 

 ett flertal kraftiga, rikt blommande och fruktificerande in- 

 divid utanför den gamla Naturvetenskapliga stationen, på 

 och nedanför den terrassformiga afsats, hvarpå stationens 

 hufvudbyggnad en gång stått. Artens stora individtal och 

 rikedom på årsplantor syntes bestämdt tala för att densamma 

 fortlefvat här under flera år, och att den här kommer att 

 ännu länge fortlefva. Vi se sålunda här ett exempel på, 

 hurusom en hafsstrandväxt helt säkert af en ren tillfällighet 

 (se längre fram) inkommit å ruderatmark och i dess koloni- 

 artade vegetation, främst tack vare den relativt svaga kon- 

 kurrensen med andra arter, kunnat finna den bästa trefnad. 



