42 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 14. NIO 11. 



Flertalet adventivväxter fordra mer eller mindre öppen 

 mark för sin trefnad och kunna därför icke tänkas göra all- 

 varligare intrång i områdets naturliga vegetation. Några af 

 gräsen, exempelvis Aira ccespitosa, Festuca ovina och rubra 

 samt Poa pratensis, synas dock väl trifvas äfven å mark med 

 mera slutet växttäcke. Dessa synas också här och där jäm- 

 väl inom Torneträskområdet från ruderatlokalerna ha spridt 

 sig in i den omgif vande vegetationen; och utsikterna för dem 

 att relativt länge hålla sig kvar äro också utan tvifvel de 

 bästa. Alla fyra de nämnda gräsen ingå ju också i områdets 

 spontana flora. Likartadt torde också förhållandet vara be- 

 träffande Carex canescens och C. Goodenoivii. Äfven de båda 

 som adventivväxter för Torneträskområdet upptagna Luzula- 

 arterna, L. mvltiflora och pallescens, hvilka här näppeligen 

 förekomma i ursprungligen spontan form, synas flerestädes, 

 exempelvis från banvallarna, ha spridt sig ut i den omgif- 

 vande vegetationen. Jämväl några till adventivväxterna 

 närmast hänhörande örter uppträdde 1913 i fullt sluten ve- 

 getation i närheten af ruderatlokalerna eller på nu »igen- 

 växta» dylika. Af dessa äro främst att nämna Ranuncului 

 acris och Stellaria, graminea samt Anthriscus silvestris, alla 

 tre jämväl ingående i områdets ursprungliga flora. Blan( 

 örter, som från ruderatlokalerna antingen redan spridt sig 

 eller med all sannolikhet snart nog komma att sprida sig ut 

 öfver omgifvande mark, torde också böra nämnas arter så- 

 dana som Campanuloj rotundifolia, Leontodon aiäumnalis, Ra- 

 nunculus repens och Rumex Acetosella. Af dessa äro ju också 

 de två förstnämnda liksom Ranuncidus acris, Stellaria gra- 

 minea och Anthriscus silvestris spontana inom området. De 

 två sistnämnda äro dock båda här uppe att anse såsom in- 

 komna med människan. Båda visa här och där benägenhet 

 att sprida sig in i den omgifvande naturliga vegetationen. 

 Särskildt så Rumex Acetosella. Sommaren 1913 anträffade jag 

 nämligen denna art till synes rent spontan på tvenne skilda 

 lokaler, dels på sandreflarna i Torneträsk utanför Abiskojokks 

 mynning, dels i Vassivagge på ört-gräsmark å Vassitjåkkos 

 SV-sluttning. På den förstnämnda lokalen uppträdde den i 

 enstaka exemplar, på den sistnämnda å en större fläck be- 

 ståndsbildande, på båda ställena under smalbladig form med 

 svagt utvecklade spjutf likar å bladen eller nästan hela blad. 

 Vid Abiskojokk kan man tänka sig arten spridd antingen 



