G. K. CKDERGREN, FLORAN I NORRA HÄRJEDALEN. 5 



att invid Jämtlandsgränsen de sterila Klöfsjöfjällen höja sin 

 massa och bilda en svåröfverstiglig vall för många växter. 

 Af kvartsit bestå dessutom alla berg och fjäll ner mot söder 

 på båda sidor utefter Vemån. Själfva Vemåns dalgång hvilar 

 dock direkt på graniten, likaså ett bredt band norr om det 

 nyss nämnda kvartsitstråket. Den nordligaste delen af Vem- 

 dalen med enformiga myrmarker består af en för socknen i 

 öfrigt helt främmande bergart, nämligen sparagmit och spa- 

 ragmitskiffer. Ai dessa bergarter äro de nordligaste fjällen 

 uppbyggda, men äfven något diabas finnes här. 



Hvad den öfriga delen af Norra Härjedalen beträffar, 

 kan man säga, att Storsjö socken i öster sammanhänger in- 

 timt med Veradalens sparagmitfält. Den västra delen där- 

 emot är uppbyggd af skiffrar tillhörande sevegruppen. Hede 

 socken delar med Vemdalen denna senares tre bergartstyper. 

 Norra delen af Hede tillhör sparagmitområdet, som således 

 blir gemensamt för de tre nämnda socknarna. Därefter följer 

 fortsättning på Vemdalens granitbälte. Söder om detta skulle 

 sedan komma kvartsitbältet, men emellan dessa båda är in- 

 kilad en mäktig flik af sparagmit, som åt väster utbreder 

 sig öfver hela södra delen af Tännäs. Fortsättningen af 

 Sydvemdalens granit utefter Vemån når endast obetydligt in 

 i Hede; det svänger i stället af åt öster och upptar så godt 

 som hela sydöstra Härjedalen. Den västligaste socknen Tän- 

 näs består i sina hufvuddrag i söder, såsom nämnts, af spa- 

 ragmit, norra delen återigen af den med det angränsande 

 Storsjö gemensamma skiffern. 



Förutsättiiiiigeii för Vegetation a de olika berg-gruudstyperna. 



Kvartsit består hufvudsakligen, som namnet antyder, af 

 kvarts, alltså en mycket svårvittrad bergart. Detta gör, att 

 vittringsgrus ej lätt uppkommer, och kvart.'^iten bildar därför 

 ingen lämplig jordmån för en rikare flora. Bergarten spric- 

 ker sönder i stora, kantiga block (mest genom frostvittring) 

 och dessa ligga där blottade, utan någon högre växtlighet, 

 endast klädda af skorplafvar, som gifva karaktär åt fjällens 

 högre delar i dessa trakter. 



Annat är förhållandet med fjäll af skiffrar. De bilda 

 lätt förvittringsgrus och en näringsrikare jord än kvartsiten. 

 En stor roll spelar äfven i dessa en rikare tillgång på vatten, 



