12 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 14. N:0 17. 



starkt ökade afdunstningen i högre liggande trakter med 

 lägre lufttryck och starkare vindar är ogynnsam för dessa 

 växter, som äro till stor del beroende af och få stadga och 

 form genom turgor. Deras existens är då bäst tryggad ge- 

 nom submerst lefnadssätt. Vi finna också i den efterföljande 

 listan på arter flere submersa former, som visat sig mera 

 oberoende af klimatet och som äro utbredda öfver hela land- 

 skapet. Sådana arter äro Myriophyllum, Sparganium-ebTter, 

 Batrachium m. fl. 



G. Andersson och S. Birger (sid. 24) säga: »En intres- 

 sant iakttagelse har Birger gjort, nämligen att åtskilliga 

 vattenväxter, som i Sydsverige vanligen förkomma som tro- 

 pofila hydrofyter, i Nordsverige allt klarare öfvergå till rent 

 submersa former.» Därefter framhålles den ojämna propor- 

 tionen mellan Hifpuris vulgaris typ. och f. jluviatilis, hvilken 

 senare i Härjedalen är vanligare. Det framgår af det ofvan 

 sagda, att arten i nordliga trakter är bäst gynnad i rinnande 

 eller djupare, stillastående vatten, t. ex. sjöar, h vilka ej äro så 

 starkt utsatta för temperaturväxlingar, men i och med detta 

 framtvingas också simmande former sådana som denna f. 

 fluviatilis. 



Beträffande betingelserna för växtlifvet i högre liggande 

 vattendrag finnas en del undantag. Vissa vattendrag kunna 

 vara så belägna, att de ej mottaga något kallt smältvatten. 

 Vidare kan läget vara sådant, att snön mycket snart lämnar 

 platsen om våren, Insolationen är stark etc, alltsamman fak- 

 torer som i hög grad gynna vegetationen. På dylika lokaler 

 kan vegetationen taga sin början i det närmaste lika tidigt 

 som i lägre trakter. Här kan man också återfinna en del 

 östligare arter. Dessa bli ett slags utposter mot väster, be- 

 tingade af lokala, gynnsamma faktorer. Andra undantag 

 bilda en del vattenväxter, som äro allmänna öfver liela land- 

 skapet och som således rätteligen borde uppföras under företa 

 gruppen. Hit höra t. ex. Carex rosirata, Menyanthes och några 

 andra. Dessa utmärka sig genom en stark vegetativ förök- 

 ning och hafva lätt att bilda stora bestånd. Detta gynnar 

 i hög grad deras allmänna förekomst äfven inom områden 

 med starkt afkortad vegetationsperiod. Som nyss nämnts, 

 kunna äfven en del arter genom submerst lefnadssätt få en 

 större utbredning. Jag vill här lämna en förteckning öfver 

 de arter, som inom Härjedalen visa en mer eller mindre 

 skarpt utpräglad östlig utbredning. 



