ii. R. CRDERQREN, FLORAN I NORRA HÄRJEDALEN. 



13 



Inom Härjedalen östliga a 



a) de mest utprägladt östliga. 

 Riibus arcticus. 



Junciis stygius? 

 Carex glohularis. 

 Rhy7ichospora alba. 



b) Lobelia dortmanna. 

 Myosotis palustris. 

 Mentha arvensis. 

 Scutellaria galer iculata . 

 Veronica beccabunga. 

 Utricularia- Sivterna,. 

 {Lysimachia vulgaris.) 

 Naumburgia thyrsijlora. 

 Peucedannm pulustre. 

 Cicvta virosa. 

 Nymphcca Candida. 

 Nuphar luteum{e] utpräglad). 

 Ranuncidus lapponicus. 



Sump- och vattenväxter, 

 östliga. 



Veronica scutellata. 

 Pedicularis-arter . 

 Pinguicula vulgaris. 

 Menyanthes trifoliata. 

 Andromeda poli folia. 

 Epilobitim och Myriophyllum. 

 Stellaria nliginosa. 

 Callitriche. 



rtcr (inkl. sydliga). 



J{. hyperboreus? 

 Nasturtium palustre. 

 Drosera long i folia. 

 . D. rotundifolia. 

 Stellaria palustris. 

 Ledum palustre. 

 Polygonum amphibium. 

 Malaxis paludosa? 

 Scheuchzeria palustris . 

 Sagittaria natans Pallas. 

 Calla palustris. 

 Potamogeton natans. 

 P. lucens. 



Sparganiujn simplex. 

 S. minimum. 

 Scirpus lacustris. 

 Eleocharis palustris. 

 Phragmites communis. 



som inom Härjedalen ej äro 



Parnassia palustris. 

 Comarum palustre. 

 Batrachium-arter. 

 Potamogeton-arier . 

 Sparganium-aTter. 

 Triglochin palustre. 

 Tofieldia borealis. 



För en del östliga arter hai- man velat tänka sig en ännu 

 fortgående utbredning mot väster, d. v. s. att de ännu ej 

 nått sin västgräns öster om fjällkedjan. Detta kan vara 

 riktigt beträffande några få arter, men detta förhållande har 

 fått stå som regel för de flesta arterna. Detta är oriktigt. 

 Sernander har äfven opponerat sig mot en dylik generalise- 

 ring {Sernander, 1910, sid. 216). I de flesta fall torde väst- 

 gränsen betingas af klimatet, som nyss framhållits. 



Många af de östliga arterna finnas äfven på andra sidan 

 riksgränsen inom norska florområdet. En vandring från 



