c. R. CED ERGREN, FLOR AN I NORRA HÄRJEDALEN. 15 



bredning alltför litet känd, för att man skulle våga yttra sig 

 ora de arter, som säkerligen invandrat genom de pass, som 

 finnas från Norge. Stora delar af Tännäs S. om vägen till 

 Norge äro ännu till stor del oundersökta. 



b) Arter västliga och nordvästliga på grund aj edajiska 

 faktorer. Hit hör en hel kontingent arter, som äro mer eller 

 mindre bundna vid kalkrika bergarter, skiffrar och dyl. Hit 

 höra Thalictrvm alpimim, Sazifraga aizoides och Jiincus iriglu- 

 mis. Beträffande de egentliga fjällväxternas hufvudsakliga 

 begränsning till västra och nordvästra och således de högsta 

 delarna af Härjedalen, så torde detta få tillskrifvas till större 

 delen de edafiska faktorerna. Höjden öfver hafvet och där- 

 med följande temperatursänkning synes ej vara den afgö- 

 rande faktorn. Undantag härifrån och endast begränsade 

 till högfjäll synas inom Härjedalen vara endast Banunculus 

 glacialis ocli pygmceus, Catabrosa och Kcenigia, vidare, men ej 

 så utpräglad, Lvzula arcuata. 



När man känner dessa västliga arters beroende af berg- 

 grunden, så måste man vänta att i Ö. Härjedalen träffa dem 

 endast i nordligaste delen af Vemdalen, där berggrunden är 

 lämplig, och detta är också fallet (jfr Henvålen sid. 7). 



En del arter, som man finner i de östligare delarna långt 

 in i kvartsitområdet, tyckas tala mot ett dylikt antagande af 

 samband mellan förekomst och berggrund, undersöker man 

 närmare, huru härmed förhåller sig, så tala de snarare för 

 detta samband. När man på ett litet begränsadt område 

 invid Vemdalens by finner en kombination af sådana arter 

 som Astragalus alpinus och Fragaria vesca och i ett kärr på 

 samma plats Carex capillaris, C. capitata, C. flava, Tofieldia, 

 Hahenaria conopsea, Salix glauca, allesamman mer eller mindre 

 främmande för traktens flora, är det svårt att tänka sig, att 

 det ej är några särskilda förhållanden i marken, som gynnat 

 dessa arter. Vid undersökning af jordprof från dessa platser 

 fanns ingen kalk, men det berodde på, att jordprofven togos 

 i j'^tan. För att vara säker på saken, måste man taga prof 

 från något större djup eller också undersöka grundvattnets 

 beskaffenhet (jfr undersökningar af O. Tamm öfver urkalk- 

 ningsfenomen). Man kan, hvad den nämnda lokalen beträf- 

 far, med största sannolikhet sluta sig till en lokal förekomst 

 af kalk. Härför tala äfven algprof från samma lokal. Alg- 

 vegetationen var nämligen ungefär densamma som den för 

 de kalkrikare trakterna i Härjedalen karakteristiska. 



