K. O. E. STENSTRÖM, EXPOSITIONENS INFL. PA VEGETATIONEN. 37 
VI. Arter, som enligt mer fätaliga observationer 
synas vara indifferenta gent emot olika exposition, 
med förkärlek för S eller N. 
Carum carvı L. Jasione montana L. 
Chenopodium album L. Thlaspi alpestre L. N. 
Epilobium angustifolium | L. 
Vid fördelningen af dessa arter har såsom sydligt läge 
ansetts expositionen mot VSV till och med OSO, såsom nord- 
ligt exposition mot VNV till och med ONO. De mellanlig- 
gande flanksidorna ha endast ett färre antal gånger under- 
sökts, liksom de också såsom anfördes i inledningen visa en 
rätt ringa eller ingen differens. 
Kap. IV. Järnvägsbankarnes vegetation med hänsyn 
till härstamning från den ursprungliga vegetationen, 
dess ökologiska betingelser och fordringar. 
Järnvägsbankarnas växtsamhällen bildas dels genom in- 
såning och torfbeläggning på de nyanlagda banvallarne, dels 
genom spontan rekrytering från olika håll i den omgifvande 
traktens vegetation. 
De genom insaning uppkomna arterna torde till en del 
mycket snart försvinna, sålunda sädesarterna (råg t. ex.), un- 
der det att andra länge behålla sig kvar, t. ex. klöfverarterna 
å banvallarna nära Gellivare, som säkerligen ha sådd att 
tacka för sin förekomst på denna lokal. Hit höra kanske 
också Phleum- och Alopecurus-arterna å många håll samt möj- 
ligen äfven en del ogräsarter, ty enligt erhållna uppgifter har 
mången gång ett mycket orent utsäde kommit till använd- 
ning. Torfbeläggningen tillför banvallarna sannolikt icke få 
arter, såsom exempel härpå kan nämnas Rubus chamcemorus 
på banvallen vid Gellivare, där torfven tagits från en närbe- 
lägen myr. De genom torfbeläggningen inkomna arterna för- 
dela sig så småningom med hänsyn til expositionen, i det de 
försvinna på de sluttningar, där de icke finna sin trefnad, 
men lefva kvar på de andra. 
