K. O. E. STENSTRÖM, EXPOSITIONENS INFL. PA VEGETATIONEN. 4l 
ogräs bidraga i första hand till beklädande af sydsluttningen. 
Ett slutet, sammanhängande växttäcke utbildas mindre ofta: 
växterna äro mera koloniartadt anordnade, marken är på 
stora fläckar öppen och obetäckt. Ett slutet mosstäcke är på 
sydsluttningen sällsynt. De mossarter, som där förekomma -- 
Ceratodon purpureus, Funaria hygrometrica, Tortula ruralis — 
bilda sma tufvor af obetydlig utbredning, och ha pa varen 
sin basta vegetationsperiod, medan marken ännu är fuktig af 
den nyligen försvunna snön. Under sommaren aro de sam- 
manskrumpna och torra, sa att blad och grenar brista sön- 
der, äfven vid mattlig beröring; de spela da en ganska obe- 
tydlig fysionomisk roll. Pa våren visar sydsidan en mycket 
tidigare utveckling än nordsidan; sydsidan är redan klädd 
med en grön, frisk vegetation, medan höstens och vinterns 
färger ännu hvila öfver nordsidan, hvarest torra, skrumpna. 
bruna blad täcka marken. Flera af de tidigaste vårblom- 
morna, nämligen främst de, som annars växa på våra sol- 
öppna klippor, såsom Draba verna och Arabis thaliana pryda 
sydsluttningen, medan nordsidan först något längre fram på 
våren klädes af andra vårväxter, tillhörande en helt annan 
typ inom denna til sina ökologiska karaktärer rätt mång- 
skiftande växtgrupp. Det är den löffällande skogens vårväx- 
ter såsom Anemone nemorosa, Luzula pilosa, hvilka hufvud- 
sakligen på denna sida finna sin trefnad, därmed också 
antydande att nordsidan har en vegetation af en annan ka- 
raktär. 
Nerdsluttningens vegetation torde kunna karaktäriseras 
såsom bestående af en mesofytisk flora. Den rekryteras till 
stor del från ängarnas och löfskogens växtsamhällen. Den 
hyser ett mindre antal karaktäristiska arter, i jämförelse med 
sydsluttningens gå dessa mycket längre mot norr och många 
äro utbredda ända upp i fjällregionen såsom Ranunculus ac- 
ris, Geranium silvaticum, Cerefolium silvestre. Pa nordslutt- 
ningen utbildas lättare än på sydsluttningen ett slutet, sam- 
manhängande växttäcke. Ett mosstäcke, som kvarhåller 
fuktigheten å den starkt sluttande marken och sedan utpor- 
tionerar vattnet så småningom åt de högre växterna, bekläder 
ofta denna sluttning. Karaktärsmossorna äro Hylocomium 
splendens och squarrosum samt Climacium dendroides, sålunda 
arter, som i allmänhet utmärka vår ängsmark. 
