48 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4 N:O 4. 
de mera slutna, mer eller mindre beskuggade bestånden. 
Oaktadt inga direkta ljusmätningar ännu föreligga, håller jag 
dock för troligt att belysningen pa många ursprungliga stánd-- 
orter för Ranunculus acris och Cerefolium silvestre är lika 
stark, som å banvallarnas sydsida. Vidare må erinras om 
att äfven om ljusintensitäten vid middagstid å sydsluttningen 
är större än å plan mark, så är dock ljussumman såsom 
framgår af Esers beräkningar under juni och juli lägre, be- 
roende på kortare belysningstid. Att icke ljuset ensamt för- 
mår hålla dem tillbaka från denna sluttning framgår också 
däraf, att de då och då, ehuru Ranunculus acris mera sällan, 
ha anträffats äfven på sydsidan, då banvallens för öfrigt 
mera friska och frodiga vegetation har antydt, att markens 
fuktighet varit större än vanligen är fallet. Detta talar 
äter för det förut gjorda antagandet, att det är förnämligast 
markens fuktighetsgrad, som är den afgörande faktorn. 
I den fria naturen verka bestämda faktorer ständigt till- 
sammans, sålunda äro å banvallarna, starkt ljus, torrhet i 
marken och hög temperatur förbundna med hvarandra och i 
första hand beroende af ljuset. I sin verkan på växttäckets 
sammansättning låta de knappast skilja sig från hvarandra, 
hvarför det är förbundet med stora svårigheter att uppskatta 
den betydelse, som hvar och en faktor i och för sig själf 
äger. Denna svårighet ökas ytterligare däraf, att växternas 
behof i det ena eller andra hänseendet icke äro konstant, 
utan ändras i samma mån som andra faktorer förändras. På 
en näringsrik mark är sålunda !jusbehofvet mindre än å en 
näringsfattig och mager liksom i ett varmare än i ett kallare 
klimat. I fjällen träffas därför många gånger endast på mera 
solöppna platser sådana växter, som under låglandets var- 
mare klimat helst uppsöka något beskuggade ställen. TI detta 
sammanhang förtjänar det därför att anföras, att nordsidans 
karaktärsarter, såsom Ranunculus acris, Geranium silvaticum. 
Cerefolium silvestre, Geum rivale i det arktiska Norges fjäll 
enligt NORMANS! omfattande undersökningar tydligen föredraga 
sydsluttningarna och där äro betydligt talrikare än mot norr, 
således motsatsen till hvad som äger rum på mellersta Sve- 
riges banvallar. 
! Norges arktiske flora, II. Oversigtlig fremstilling af karplanternes 
forhold till omgivelserne. Kristiania 1895. 
