p 
TH. M. FRIES, LINNÉMINNEN I UPSALA BOTAN. TRÄDGÄRD. 3 
het!. Dessutom blir jag därigenom 1 tillfälle att efterkomma 
Prof. K:s uttalade ónskan, att jag skall uppge de grunder, 
hvarpà mina uppgifter om Linnéminnena i Upsala trädgärd 
stódja sig — nàgot, som jag i Lefnadsteckningen ansag ófver- 
flódigt, dà det mindre berör LiNNÉs lefnadsförhällanden, än 
trädgärdens historia. 
Man behöfver icke vara botanist för att genast inse, att 
träd med ansenligare stamtjocklek äro af hog alder, och sär- 
skildt gäller detta om sädana, som bevisligen under làng tid 
odlats i vàxthus. Det var därför helt naturligt, att min Far, 
dà han efter G. WAHLENBERGS den 22 mars 1851 timade dód 
d. 26 s. m. fórordnades att vara prefekt för »botaniska träd- 
gärden och orangerierna», hvilken plats han sedan innehade 
till d. 22 aug. 1863, skulle misstánka, att ätskilliga, uppen- 
barligen äldriga orangeriträd kunde vara Linneaner?. För den 
skull efterforskade han, huruvida bland trädgärdspersonalen 
nägon tradition härom förefanns. Detta visade sig vara för- 
hällandet, i det att de begge underträdgärdsmästarne (eller 
»orangeri»- och »drifhusgesällerna», såsom de dä kallades ?) 
utpekade en del träd, som af den förre prefekten angifvits 
såsom kvarlefvande sedan Lınn&s dagar. Och ej nog harmed. 
1 Att i ett så pass vidtomfattande arbete fel kunnat insmyga sig och 
brister förekomma, är jag den förste att villigt erkänna, och med synner- 
lig tacksamhet mottager jag darfor alla anmärkningar och upplysningar 
härutinnan. Jag begagnar tillfället att har papeka det felaktiga i den läm- 
nade uppgiften (som f. 6. återfinnes i alla äldre Linné-biografier), att LINNÉS 
välgörare GEORG CLIFFORD var direktör i det Holländsk-Ostindiska kompaniet 
och någon tid borgmästare i Amsterdam. Enligt senare från Holland er- 
hållna upplysningar innehade han aldrig någon ämbetsmanna-befattning; 
han var en af Amsterdams rikaste män och dref stor bankirrörelse, men 
hade ock vetenskapliga intressen, såsom hans storartade trädgård utvisade. 
På grund häraf hade han ock förtroendet att vara »commissaire du Hortus 
Medicus» i Amsterdam. — Ett tillägg till förteckningen på LINNÉS utländ- 
ska lärjungar må ock här göras, nämligen isländaren J. THORODDI, som fin- 
nes angifven i Vita Caroli Linnei (autob. 4, bil. 1). Om denne saknar jag 
for öfrigt alla uppgifter. 
? Säkerligen voro dessa honom val bekanta anda sedan 1835, dà han 
fran Lund flyttade till Upsala. 
3 Den ene af dessa, J. A. BARKLUND, hvilken efter 54-ärig tjänstgöring 
vid trädgärden afled 1894, ätnjöt isa hög grad WAHLENBERGS förtroende, att 
- denne föreslog honom att t. v. förestä och sköta trädgärdsmästare-befatt- 
ningen fran d. 1 aprit 1851, hvilket ock d. °*,, 1850 blef Consistorii aca- 
nemici beslut. — Den andre, J. E. AHLQVIST, som var vida äldre, dog 1857; 
nar han först fick anställning i trädgården, har ej kunnat utrónas. — »Ör- 
tegárdsmüstare»-tjensten var sedan förre innehafvarens L. J. LAURELLS af- 
skedstagande i jan. 1850 ledig, och den tillförordnade hade WAHLENBERG un- 
der sista tiden af sin lefnad suspenderat samt uppsagt till afflyttning. 
