u 
Den bekante DANIEL MÜLLER, som 1839—41 var anstäld i träd- 
garden såsom »orangör», och som i mars 1852 dit återvände 
såsom »örtagärdsmästare», hvilken plats han innehade till sin d. 
18/9 1857 timade död, lämnade liknande upplysningar om ät- 
skilliga exemplars härstamning från den gamla Linneanska 
trädgården. Till bevis härpå kan anföras följande ur hans 
uppsats: Upsala Trädgårdar och Anläggningar (i kalendern 
Svea för 1858): »Ifrån gamla Botaniska Trädgården flyttades 
till den nya allt, som var transportabelt. De flesta stora träd, 
som här odlas i baljor och öfvervintras i stora orangeribyggna- 
den, såsom Lager-, Myrt-, Kirslager, Justicier o. a., härstam- 
ma från den första Botaniska Trädgården» !. Ehuru ej fullt 
så bevisande må påpekas, att iC. J. BERGMANS Mälarens min- 
nen I s. 238 (1844) angifves, antagligen på grund af några 
genom trädgårdspersonalen erhållna upplysningar, att i »Stora 
Frigidarium eller Kallrummet» finnas »Sydeuropriska m. fl. 
trädslag och vexter, t. ex. Lagrar, Citron- och Pommeranstran, 
Cypresser, Myrtnar, Lagerkirs (Prunus Laurocerasus), Spar- 
4 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4. N:O B. 
! For att förebygga ett underskattande af D. MÜLLERS vitsord pa grund 
af den skildring af förhällandet mellan WAHLENBERG och denne kunnige, in- 
telligente och sympatiske man, som finnes i Biografiskt Lexicon XIX 8. 
225, mà följande har fa finna plats. MÖLLER kom, pa WAHLENBERGS begäran 
utsedd af Prof. HoRnNscHucH i Greifswald, 1839 till Upsala för att »uphjälpa 
v Senat LEBER, elier krukväxternas skötsel». Detta gjorde han pa ett sätt, 
som var till W:s fulla belatenhet, sasom framgar saval af dennes handskrif- 
na sjelfbiografi, der det heter: »Denna commission fullgjorde han (HORN- 
SCHUCH) ganska lyckligen genom att hitskaffa DAN. MÜLLER, som mycket väl 
fullgjorde sitt hufvudåliggande», som af hans yttrande i Epy. OTTos Garten- 
und Blumenzeitung 1850 s. 154: »wie Herr DANIEL MÜLLER in drei Jahren 
unsere Topfpflanzen-Kultur verbessert hat, brauchen wir hier nicht zu rüh- 
men». Af nagon schism eller tidskriftspolemik dem emellan har jag ej 
päträffat nagot spar. M:s förflyttning till Stockhoim betingades uteslutan- 
de af det förmänligare anbud, han erhöll, att därstädes blifva föreständare 
for Svenska Trädgärdsföreningen, hvartill kom osäkerheten, om och när 
han kunde vinna befordran i Upsala. — Däremot råkade HornscHucH och 
WAHLENBERG i polemik med hvarandra, emedan den förre (i OTTO-DIETRICHS 
Allgem. Gartenzeitung d. ??/, 1840) »ràkte att blifva liksom en trädgärds- 
mästare-advocat, savida som han framkom med den öfverdrifna satsen, att 
Trägärdsmästaren vore eller borde vara Trdgardens själ, en sats, som en 
Professor mäste pä det högsta bestrida, ty dä blir Professorn blott dess 
kropp och rolerna således alldeles ombytta. Fastmera kan Trädgardsmästaren i 
själfva verket icke blifva något mera an Professorns högra hand . .. Man 
kan med skäl pasta, att Universitetets botaniska trädgårds själ ar sa oskilj- 
aktig fran botaniska Professorn, att den icke ett ögonblick kan öfvergä i 
trädgärdsmästaren utan att bortskämmas eller fórorenas . . . Det torde har 
i Botaniska Trädgärden kunna finnas en högst välgörande envaldsanda, som 
blir icke alienast ganska ursäktlig, utan ganska batande säsom upprätthäl- 
lande och förbättrande det hela i motsats mot den nedhällande, att icke 
säga försämrande och förstörande vanliga liberalismen». I Biogr. Lexicon 
har hvad som blifvit sagdt af och om HORNSCHUCH i stället blifvit hanfordt 
still D. MULLER. 
