6 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4 N:O 5. 
de sins emellan i åtskilliga afseenden äro afvikande — liksom 
i allmanhet forhallandet ar med genom tradition bevarade 
berättelser och uppgifter — beror antagligen pa olika minnes- 
och uppfattningsförmåga eller andra orsaker. 
Äfven utom botanisternas krets torde kännedomen om 
dessa Linnéväxters tillvaro hafva spridt sig, att döma däraf 
att förfrågningar om dem (särskildt om hans myrten och lag- 
rar) ej sällan af besökande blifvit gjorda‘. Därom vittnar 
ock det tal, som hölls vid aftäckandet at LINNÉS staty i Hum- 
legården, då vid densamma af en deputation från Upsala la- 
des en jättekrans af lager. »Vid nedläggandet yttrade uni- 
versitetets rektor [C. Y. SAHLIN |, att deputationen var utsedd 
att i lärarnes och lärjungarnes vid Upsala Universitet namn 
nedlägga en grönskande lagerkrans vid LINNES minnesvård — 
en krans, hvars kvistar voro brutna från de träd, som stått 
under LinNES egen omvårdnad, och hvilken på samma gang 
vore en tolk af universitetets outplanliga tacksamhet till den 
fräjdade läraren och en gärd åt den store vetenskapsmannens 
oförgängliga ara» ”. 
Det är denna tradition, som Prof. K. nu söker kullkasta. 
Han nöjer sig därvid ej med att söka ådagalägga, att några 
af honom fälda träd icke voro Linneaner, hvilket han, då de- 
ras öde afgjordes, ej kunde veta, utan han tror sig t. o. m. 
kunna leda i bevis. att för n. v. ingen enda växt finnes i träd- 
gården, som äger så höga anor. Det är detta, som jag 1 det 
följande skall söka gendrifva. 
Vi öfvergå nu till en granskning af de växter, som jag i lef- 
nadsteckningen öfver LINNÉ angifvit såsom Linneaner, men 
hvilka Prof. KJELLMAN söker frankänna denna värdighet. Här- 
vid ma det tillåtas att börja med Justicia Adhatoda L. (eller Ad- 
hatoda vasica N. v. Es., såsom den nu kallas), dels därför att 
den i flera afseenden afviker från de öfriga, dels och förnäm- 
ligast emedan därigenom bästa tillfälle gifves att underkasta 
! Äfven personer, som ej hört därom, framställde stundom förfråg- 
ningar, huruvida ej trädgården ännu egde kvar några växter från LINNES 
dagar. Särskildt erinrar jag mig, huru den första fråga, som kejsaren af 
Brasilien Dom PEpRo II vid sitt besök i trädgården 1876 gjorde, gällde 
dylika växter, samt huru han, sedan jag härpå gifvit ett jakande svar, uppma- 
nade mig att visa honom dem alla. De voro då, liksom öfriga frigidarie- 
växter, utflyttade i det fria, och i hällande regn gick han från den ena 
till den andra, synbarligen egnande dem ett lifligt intresse. 
? Upsala-Posten d. 15 maj 1885. 
