—— 
8 ARKIV FÓR BOTANIK. BAND 4. N:O 5. 
Beträffande 1800-talet. i hvars början inflyttning i den 
nya trädgården egde rum, torde det vara nog att här anföra 
följande. Den uppräknas, såsom redan påpekats, af Dan. 
MÖLLER, säkerligen på grund af WAHLENBERGS auktoritet, 
bland »de stora träd» i det nya frigidariet, som » härstamma från 
den första botaniska trädgården». WAHLENBERG anför den i 
sin handskrifna Catalogus generalis Horti Upsaliensis 1815, och 
i sin mot FR. HORNSCHUCH riktade polemiska uppsats i FRIEDR. 
Orros och DIETRICHS Allgem. Gartenzeitung 1541 uttalar han sin 
förvåning (eller fórargelse) öfver att denne vid sitt Upsalabesök : 
1839 i frigidarium »übersah die drei [als Prunus Laurocerasus] 
noch grösseren Bäume von Justicia Adhatoda, deren grösster 
an der Wurzel über 2 Fuss im Umfange hat, und welche 
Reisende aus Paris zu messen nicht verschmähet haben. Diese 
alten, von unsern Vätern ererbten Bäume! sind wohl ein Be- 
weis von einer länger hergebrachten guten Kultur.» — Hartill 
kan läggas, att Dan. MÜLLER (i kalendern Svea för 1858) för- 
säkrar, att ifragavarande Justicior »äro bestämdt de största 
exemplar, som af denna art finnas i Europa, och alla resande 
botanister förvana sig for dem». — Till sist ma nämnas, att 
min Far under sin prefekttid (1851—63) ansag deras Linne- 
anska anor vara höjda öfver allt tvifvel, och att han med 
synnerlig förkärlek vardade sig om dem saväl därför, som för 
deras ofta aterkommande blomning, hvilken i Europas växt- 
hus hör till sällsyntheterna. — Alla dessa fakta jamte flera 
andra omständigheter — särskildt denna arts långsamma till- 
vaxt och de ifragavarande exemplarens aktningsbjudande di- 
mensioner — hafva gjort, att jag trott mig fullt kunna lita 
pa den gamla traditionens riktighet, och jag har till och med 
vagat uttala den förmodan, att bland de under min prefekt- 
tid i botaniska trädgärden odlade exemplaren äfven befann 
sig det, som 1722 omtalades i Vetenskaps-Societeten. 
Riktigheten af dessa mina asikter anser sig Prof. K. bora 
bestrida, och detta i tvenne hänseenden. Att börja med for- 
klarar han, att omnämnandet af Justicia Adhatoda i THuUN- 
BERGS katalog 6fver växterna i Upsala-tradgarden 1780—1800 
»tilläter utan tvifvel det antagandet, att det var samma Ad- 
hatoda, som omnämndes [af LINNÉ] fran 1745», men, tillägger 
han, »mindre troligt är, att det var det eller de exemplar, 
a 
= 3 
* Kursiveringen af mig. 
