TH. M. FRIES, LINNEMINNEN I UPSALA BOTAN. TRÄDGÅRD. 9 
som OL. RUDBECK D. Y. 1722 förevisade for Vetenskaps-Societe- 
ten». Ehuru tacksam för det förra medgifvandet, måste jag 
dock förklara senare delen af det citerade yttrandet hvila pa 
allt annat än pålitlig grundval. Enda uppgifna skälet är 
nämligen det, »att trädgården under dennes = Or. RUDBECK 
D. Y:s) tid ständigt förfallit, och att växthus, åtminstone läm- 
pade för Caldarie-växter, sådana som Justicia Adhatoda, sak- 
nades» !. 
Häremot kan dock invändas: vittnar ej ofvan anförda utdrag 
ur Societetens protokoll ovedersägligen, att det 1722 verkligen 
fanns ett växthus, där denna växt trifdes så väl, att den t. 
o. m. kom till blomning? Och bevisa ej LINNEs ofvan cite- 
rade manuskript från 1730 och 1731 alldeles detsamma? Dess- 
utom tillåter jag mig att påpeka, att jag redan förut (1899) 
i en skrift? framhållit, att, om än genom den stora branden 
1702 botaniska trädgårdens säkerligen mycket anspråkslösa 
växthus lidit betydande skador, så fanns dock efteråt däri icke 
allenast »Pomeranzer. Citroner och andra curiosa trän», utan 
ock en så pass ömtålig växt som en Passiflora, hvilken där 
blommade och af OL. RUDBECK D. Y. afritades d. 17 aug. 1707. 
Att man äfven bjöd till att föröka den lilla växtsamlingen, 
framgår af Trädgårdsmästaren O. Farks räkning för en under 
»ett blidt töö Wäder» femte och sjette dag jul 1709 företa- 
gen resa till Forsmarks och »Gimou» bruk för att därifrån 
till Upsala öfverföra en del krukväxter (myrten. rosmarin. 
Jasminum m. fl.) jämte »10 stycken Schwiblar Nars. Junci 
folio» och några fröslag, hvilket ock lyckades till följd af »ett 
kosteligt vackert Väder på dhessa örter» (Ups. univ. bibl. 
mserpt. U. 65 c). Räkningar från samma tid visa ock, att 
t. ex. under tiden sept. 1709—jan. 1710 inköptes 19 lass ved 
samt »torr Ved at giöra op Ell med i Örtestugan», att vid 
samma tid diverse reparationer verkstäldes i » Blomsterstu- 
* I en not på sid. 15 angifver Prof. K., som nödvändigt vill göra J. 
Adhatoda till »Caldarie-växt», att orsaken till att de stora exemplaren »be- 
handlats såsom frigidarieväxter» är den, att de »vore alltför voluminösa 
för att hysas i varmhusen, dit de egentligen höra». För min del finner 
jag skälet härtill lika gerna kunna vara ett annat. Redan LinsÉ fann nàmli- , 
gen, att denna växt kunde odlas i frigidarimm, och minst hundrafemtioarig er- 
farenhet har bekräftat detta. Också ligger intet öfverraskande däri; i vildt 
tillstånd finnes den nämligen äfven i trakter, der klimatet ej är tropiskt. 
Så t. ex. är den ymnig i Himalayabergen på 5000 fots höjd ö. h. och går 
antagligen betydligt högre upp. (DC. Prodr. XI p. 387.) 
* CaroLı LINSEI Hortus Uplandicus med inledning och förklaringar. 
