TH. M. FRIES, LINNEMINNEN I UPSALA BOTAN. TRADGARD. 29 
fran Hort. Upsal., som finnas i THUNBERGS herbarium. och om 
hvilkas alder gäller alldeles detsamma. som redan anförts om 
lager-exemplaret. 
Att den frän gamla flyttades till nya trädgärden, före- 
faller helt naturligt, och detta bestyrkes ej blott af DANIEL 
MÜLLERS yttrande härom, utan ock af Ap. ArzELu föreläs- 
ningar 1814—15' och WAHLENBERGS 1816? samt den sist- 
nämndes Cutalogus generalis 1815. I slutet af 1830-talet hade 
tvenne exemplar däraf blifvit sa yppiga, att de voro de enda 
bland alla frigidarieväxterna, som FR. HoRNSCHUCH i sin be- 
rättelse om Upsala-besöket 1839 ansåg sig bora omtala, och 
detta emedan de »sich vortheilhaft auszeichnen» ”. Fran och 
med 1851 har jag i lifligt minne det stora exemplar, som re- 
dan dä. och ända tilldess det 1900 fäldes, var ett af de stat- 
ligaste träden i frigidarium eller (enl. Prof. K:s uppfattning) 
»pinorummet». Under hela denna tid har jag ansett dess 
Linneanska anor oomtvistliga, och denna min asigt rubbas ej 
af de intyg, som erhallits fran personer, hvilka senare an jag 
fatt anställning vid trädgärden; sagda intyg bevisa f. 6. icke 
annat, än att deras utfärdare ej hört eller minnas detsamma 
som jag. 
Detta ar emellertid icke det enda bevis, som af Prof. K. 
framdragits till stöd för hans äsigt, att den falda lagerkörsen 
ej egde sagda alder. De öfriga bevisen äro emellertid desam- 
ma, som redan i det föregäende blitvit granskade och, som 
jag hoppas, reducerade till deras ratta värde: arsringarnes an- 
tal (92) och saknaden af denna växt i THUNBERGS senare 
katalog. Det ma därför vara nog att har papeka, att Prof: 
K:s pastaende, att det ifragavarande exemplaret omkring 1815 
»inkommit i tradgarden sasom nagra ar gammalt», saknar 
hvarje spar ‘af giltigt bevis, hvaremot sådana, som lämna ett 
alldeles motsatt vittnesbörd, redan i det föregående framlagts. 
Skälet, hvarför detta gamla träd — enligt min fortfa- 
rande öfvertygelse ett minne från LINNÉERNAS, THUNBERGS, 
WAHLENBERGS, E. FRIES och J. E. ARESCHOUGS dagar — blef 
på begäran af trädgårdsmästaren den '%s 1900 fäldt, angifver 
! Dari heter det: »Säges hafva kommit till Europa ar 1576, men od- 
las nu öfver alt i norra Europa i Orangerier». 
? Därvid uppgafs, att den »ursprungligen är hemma i Orienten vid 
Trapezunt, men lätt later odla sig i vara orangerier». 
> Jfr ock WAHLENBERGS Bemerkungen (1841) till HoRNSCHUCHS upp- 
sats. — Ett af dessa trad dog antagligen under 1840-talet; atminstone kan 
jag ej erinra mig mer än ett stort sädant. 
