30 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4 N:O 3. 
Pr. K. vara, att det »kunde i följd af sin storlek och tyngd 
icke längre med blott människokraft (!) flyttas ut och in ge- 
nom den jämförelsevis trånga dörröppningen i frigidarium» !. 
Ehuru frestande det än vore att härvid sätta ett mycket stort 
frägetecken, skall jag inskränka mig till att hemställa, om 
man ej, för att undvika dessa svärigheter, kunnat lata den 
vördnadsvärda aldringen äfven under sommaren kvarstå pa 
sin plats i det da sa godt som alldeles tomma frigidariet, dar 
den kunnat frodas utmärkt, och där den öfver vintern äfven 
kunnat få mer än tillräckligt utrymme efter den mycket om- 
fattande gallring, som under sista åren företagits”. 
1 Ups. Univ:s Redogör. för 1903—4 s. 101. — Såsom ytterligare skäl 
anföres, att exemplar af lagerkörsen finnes på kalljord. Så är ock förhål- 
landet med en ungefär !/» meter hög buske, som med god betäckning ut- 
härdat en del vintrar. Intressant skall blifva att se, om den ock kan 
fortlefva utan betäckning. 
? Af hvad Prof. K. under rubriken Prunus Laurocerasus anför, gäller 
endast en ringa del denna växt, det mesta däremot andra växter, som icke 
hafva ens aflägsnaste samband med Linné-minnen. Orsaken härtill torde 
näppeligen vara någon annan, än att det därigenom beredes honom tillfälle 
att uttala sitt ogillande af att ett par smärre träd genom »ofta upprepade 
beskärningar eller kanske snarare stympningar af grensystemet», fått »en 
onaturligt tät, för luft och ljus nästan ogenomtränglig krona, närmast lik 
en mycket kompakt häxkvast», hvilket i växthus mycket vanliga förhål- 
lande ansetts böra genom fotografier illustreras. I samband härmed för- 
klaras, att denna beskärning icke skett »ur hortikultursynpunkt», utan 
blott för erhållande af hvad han kallar »snitt- eller vasgrónt». Verkliga 
förhållandet är emellertid, att detta sätt att gifva trädkronor en kompakt 
klot- ‘eller konform — troligen ett arf sedan den tid, då den fransyska 
smaken inom hortikulturen var den härskande — varit, särskildt hvad lag- 
rar och de af Prof. K. omtalade Taxus och Viburnum Tinus beträffar, til- 
lämpadt redan på 1840—50-talen. Detta framgår af D. MÜLLERS uppsats: 
Der gegenwartige Standpunkt der Hortikultur im Königreich Schweden, dar 
det talas om »das beständige Auskneipen der Spitzen bei den strarıch- und 
baumartigen Pflanzen, um Exemplare mit runden Kronen zu ziehen» så- 
som något i Upsala botaniska trädgård vanligt, men för hvars afskaffande 
»wird erfordert, dass jede Pflanze hinreichend Raum hat, sich mit Wurzel 
und Krone ausbreiten zu können». [Sa ock annorstädes: af Viburnum 
Tinus »uppdragas ofta ganska stora träd med klotrunda eller pyramidfer- 
miga kronor»: E. LINDGREN, Handb. i svenska trädgärdsskötseln, 1890.) En 
bidragande orsak till att hvarken jag eller trenne mina företrädare eller 
trädgärdsmästarne, som i främsta rummet varit ansvariga för växternas 
skötsel, företagit nägon förändring med hänsyn till dessa under decennier 
tuktade exemplar, har säkerligen varit den själfklara omöjligheten att äter- 
gifva dem det naturliga utseende, som de skulle erhållit, om de fran början 
fatt fritt utveckla sig. Att jag ej ogerna sett, att orangeri-exemplar sa ut- 
veckla sig, därpå kan den pa sid. 21 afbiidade lagerkörsen tjäna som be- 
vis. [Till Prof. K:s uppgift s. 20 om dennas ungefärliga älder bör läggas, 
att dess användning »sásom dekorationsväxt vid doktorspromotioner à Ca- 
rolina-saleny egde rum för omkr. 25 ar sedan, och att den da var »hand- 
terlig», endast om minst fyra karlar användes vid dess flyttande] — Till 
sist, om — såsom jag har all anledning att antaga — talet om »den sed eller 
kanske riktigare osed, som förr rådde i trädgården» med hänsyn till »snitt- 
eller vasgróni», innebär ett mot mig riktadt klander, så ätnöier jag mig 

