34 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4 N:O 5. 
dande storlek — något, som alldeles strider mot detta träds 
allbekanta, ytterst långsamma tillväxt, hvilken dessutom alls 
icke befordras däraf, att rötternas utveckling och därigenom 
den ur jorden inhämtade födans myckenhet väsentligt redu- 
ceras genom odling i trånga krukor eller baljor !. 
Slutligen endast en fråga: då Prof. K. är så lifligt öfver- 
tygad om idens härdighet på kalljord vid Upsala, hvarför 
blefvo ej dessa höga träd, när de skulle förvisas från frigi- 
darium, utplanterade? De skulle där ej befunnits vara »full- 
komligt obehöfliga» och »absolut värdelösa i vetenskapligt 
hänseende», ty nu finnes ej i trädgärden nagot till trdd upp- 
vuxet exemplar, utan endast en eller ett par 1—1' 2 meter höga 
buskar, som helt oförtjent fått hedern att vara »vuxna»?. 
Det andra af de omtvistade barrträden ar den fran norra 
Amerika härstammande Thuja occidentalis. Dess införande i 
Upsala botaniska tradgard kan sättas till 1741; 1 Vetenskaps- 
societetens protokoll for den 6 Juni d. 4. heter det näm- 
ligen: »Upwiste D:r CELsrUS en qwist af Thynea-trad eller 
Thyja, som nyl. Acad. Trägärdsmästaren NITzEL förskrifwit 
fran Holland». 
I den Prof. K:s gensaga mot mina uppgifter angaende 
ända till vara dagar i Upsala-trädgärdens växthus fortlef- 
vande Linneväxter, som finnes i Upsala Nya tidning, fram- 
hälles, att Thuja »växer förrästen fritt ute». Detta ar ock 
onekligen riktigt nu för tiden, men icke sa under LINNÉS da- 
gar. Da odlades den uteslutande »in Frigidario»?, och sa 
torde förhällandet hafva varit ett godt stycke in pa 1800-ta- 
let‘. Åtminstone saknas den i WAHLENBERGS Catalogus loca- 
lis (1801), som upptager endast frilandsväxter, och i densam- 
! Mycket upplysande är i detta afseende den af Prof. K. sid. 18 med- 
delade afbildningen af cedern såsom »ett nätt miniatyrträd». 
? Univ:s i Upsala redog. 1903—4 s. 101; Ups. N. tidn. d. “*, 1904. 
* Hort. Ups. p. 289 Bussers Utkast till beskr. om Upsala II s. 103. 
* Första frilandsexemplaren vid Upsala torde hafva varit ett nu ut- 
dödt i botaniska trädgården, tvenne i Karolinaparken (från 1840-talet) 
och tvenne vid Vårdsätra, ännu lefvande. Öfverhufvud taget ansågs denna 
Thuja för 50 ar sedan i mellersta Sverige såsom en raritet. Lifligt står 
för mitt minne den förvåning och beundran, som ett rätt stort träd af 
densamma vid Haga lustslott 1848 hos mig uppväckte. — Egendomligt nog 
försökte man långt förr att här odla den vida ömtåligare Th. orientalis. 
Den angifves nämligen rcdan 1787 såsom »planterad i Boschagier» i den 
gamla slotts-, nuvarande botaniska trädgården. 
