TH. M. FRIES, LINNEMINNEN I UPSALA BOTAN. TRÄDGÄRD. 35 
mes Catalogus generalis (1815) uppräknas den bland Laurus 
nobilis, Prunus Laurocerasus, Morus nigra, Cupressus semper- 
virens, Justicia Adhatoda m. fl. dylika. Jag ansåg mig där- 
för hafva giltig anledning att godkänna riktigheten af den 
traditionsvis fortplantade uppgiften, att atminstone ett stort 
träd härstammade fran LiNNÉs dagar, och att det fran den 
gamla ófverflyttats till den nya trädgården. Redan i början 
af 1850-talet nadde det upp till frigidariets tak, och att det 
oaktadt trängseln i sagda rum fick sta kvar, fastän artens 
hardighet pa fritt land blifvit konstaterad, ansag jag sasom 
ett ytterligare bevis pa att man pa grund af dess anor hyste 
respekt for den gamle veteranen. 
Den förnyade granskning, som jag nu underkastat denna 
fraga, har emellertid hos mig uppvackt stor tvekan, huru 
harmed förhåller sig. Särskildt har jag ej kunnat annat än 
starkt påverkas af en uppgift af Ap. AFZELIUS i hans först 
nyligen mig bekanta föreläsningar 1785, att T'huja occidentalis 
da hvarken horde till »de hos oss vilda» eller »cultiverade! trad 
och buskar», utan till »utländska» (= hos oss ej förekom- 
mande). Häraf och af andra at samma hall pekande omstän- 
digheter (t. ex. saknaden af äldre exemplar fran Hort. Ups. 
i THUNBERGS och WAHLENBERGS herbarier o. s. v.) ledes jag 
nu till det antagandet, att Thuja occidentalis ej bor langre 
raknas till de »träd, som med all säkerhet voro Linnéaner». 
Något ytterligare ordande härom ar därför öfverflödigt, äfven 
fastän åtskilligt kunde vara att säga med anledning af hvad 
Prof. K. anfört ?. 
Något annorlunda förhåller det sig med Cupressus sem- 
pervirens, hvilken åtminstone sedan 1666 näppeligen någonsin 
saknats i Upsala botaniska trädgårds växthus. Att exem- 
plar däraf i början af 1800-talet flyttades från den gamla till 
den nya trädgården, och att de redan då voro höga (gamla), 
kan man finna af den ofvan (sid. 18) meddelade beskrifnin- 
gen på invigningsfesten 1807”. Själf minnes jag från början 
af 1850-talet flera sådana, som nådde upp till frigidariets tak, 
och om hvilka jag aldrig hyst annan uppfattning, än att de 


! Sådana som Laurus, Prunus Laurocerasus, Cupressus m. fl. 
> Påpekas må blott, att det på taflan | afbildade exemplaret säker- 
ligen är relativt föga gammalt. 
3 LINNÉ D. Y. omtalade dem, antagligen i slutet af 1770-talet, på sina 
föreläsningar såsom »de wackra buskar, som wi ha til prydnad i wåra 
orangerier». (Egenh. mserpt i Linn. Soc:s bibliotek i London). 
