TH. M. FRIES, LINNEMINNEN I UPSALA BOTAN. TRÄDGÄRD. 37 
kvarstätt i frigidarium eller ock, da Prof. K. är,öfvertygad 
om denna arts härdighet i värt klimat, utflyttats pa kalljord. 
Sedan trädet var val fälldt, har Prof. K. anstrangt sig 
att finna bevis mot dess Linneanska anor. Som arten är är- 
ligen löffällande, bér större vitsord at arsringarnes antal kunna 
tillmätas, och vid verkställd räkning befanns ock, att detta 
exemplar verkligen måste hafva funnits till fore LINNÉS dod. 
Försök att förringa värdet af detta faktum måste därför gö- 
ras; och så framkom det påståendet, att om det uppdragits 
i botaniska trädgården, så skedde detta under LINNEs sista 
skröplighetsår. För min del måste jag anse det varit åt- 
minstone några år äldre, dels emedan det på Upsala botaniska 
museum nu bevarade profvet, hvarpå årsringsräkningen skett, 
är taget närmare kronan!, och alltså måste äga färre årsringar 
än ett stycke, som tagits längre ned, dels emedan vi enligt 
SCHACHT »müssen mindestens 10—12 Jahre hinzuzählen», om 
trädet afsägats 2 fot öfver marken och om det hör till dem, 
som först en del är gamla börja skjuta i höjden. 
Icke nöjd med det framställda beviset mot det ifrägava- 
rande exemplarets rättighet att anses sasom Linneanskt, sö- 
ker Prof. K. bevisa, att det »med största sannolikhet, för att 
ej saga, all säkerhet, icke någonsin tillhört LINNÉS trädgård». 
Att arten under hans första tid fanns både »sub dio & in Fri- 
gidario», framgår tydligt af hans Hort. Ups. (1748) s. 283, 
men — säger Prof. K. — »sedermera synes LINNÉ hafva hållit 
Morus uteslutande såsom frilandsväxt». Bevisen härför äro 
följande: 
1) I LixNÉs i Bussers Utkast till beskrifning om Upsala 
meddelade helt korta förteckning på »några af de förnämsta, 
sällsynta växter, som i denna Trägärden finnas», nämnes 
»Morus, Mulbärsträd» bland »de örter, som tåla våra vintrar», 
men ej bland de i frigidarium odlade. — Mig vill det emeller- 
tid synas helt naturligt, att då en art där på ett ställe om- 
nämndes, så var det öfverflödigt att anföra den på ännu ett 
annat, samt att vid valet mellan dessa det föredrogs, som före- 
föll anmärkningsvärdast. Näppeligen torde t. ex. kunna dra- 
gas i tvifvelsmäl, att vinrankan odlades äfven inom hus’, 
1 Prof. K. själf säger stammen hafva varit »lång», hvilket väl ej kan 
sägas om det 11,4 m. mätande musei-stycket. . 
> I Hort. Ups. angifves den endast såsom frigidarie-växt. 
