TH. M. FRIES, LINNEMINNEN I UPSALA BOTAN. TRÄDGÅRD. 43 
D. A. och p. v., THUNBERG, WAHLENBERG, E. FRIES, J. E. 
AnESCHOUG och författaren af denna uppsats — Ofvertagit 
uppsikten öfver trädgärden. Dessutom — om inventeringen 
skulle innebära nägon förbindelse att tillse alla de vid motta- 
gandet befintliga växternas bevarande, torde säkerligen ingen 
prefekt känt sig beläten därmed, dä han därigenom skulle 
förhindrats att företaga nägon som helst utgallring, huru be- 
höflig sadan än kunnat vara. 
Ett annat, i varierande ordalag af Prof. K. framstäldt 
yrkande är det, att »fór öfrigt borde val prof. Fries ha 
lämnat mig någon som hälst underrättelse om hvilka trad 
han, som speciellt forskat i Linnéhistorien, förmodade eller 
visste vara Linneanska.» Med andra ord sagdt skall detta 
val betyda, att om Prof. K. latit nedhugga nagra Linneanska 
träd, sa är skulden ej hans, utan min. Härtill ma svaras: 
1) att det aldrig kunde falla mig in att tanka mig mojlig- 
heten, att han ej skulle hört den i trädgärden sedan langliga 
tider fortlefvande traditionen, da han redan pa 1870-talet 
flera är var amanuens därstädes och sedan flitigt besökt den- 
samma; 2) att jag aldrig kunnat ana, att dessa veteraner 
med lummiga kronor skulle slopas; och 3) att, ehuru Prof. k. 
omtalar »alla jag rädfrägat», han härom ej yttrat ett enda 
ord till mig, som dock val kunde antagas aga nagon kun- 
skap om förhällandena i trädgärden. Enhvar, som känner 
mig, hoppas jag vara öfvertygad om att, savida nagra upp- 
lysningar önskats, sådana skulle efter bästa förmåga blifvit 
med största beredvillighet lämnade. Att däremot opåkallad 
blanda mig i min efterträdares görande och latande, ansag 
jag vara otillständigt. 
Vidare anser jag mig af aktning för min aflidna väns, 
den nitiske Linné-forskaren E. ÄHRLINGS minne böra ned- 
lägga en bestämd protest mot den mening, som Prof. K. in- 
lägger i dennes till sist citerade ord. Vore denna mening 
riktig, skulle Ä. ock varit okunnig om tillvaron i vårt land 
af åtskilliga Linneanska manuskript, herbarii-exemplar, zoolo- 
giska föremål och mycket mera. Det förefaller mig hardt 
när obegripligt, att Ä:s ord på sätt, som skett, kunnat miss- 
uppfattas. Hvad han klagar öfver är, att på »valplatserna 
för LrNNÉs strider och segrar» så få minnen af honom be- 
varats. Bland dessa platser tänkte han i främsta rummet på 
Hartekamp i Holland och den gamla botaniska trädgården i 
