4 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4 N:O 6. 
Innan jag öfvergär till en framställning af försöksresul- 
taten och de därur dragna slutsatserna, torde det vara lämp- 
ligt att förutskicka nagra ord om försökstekniken och om fel- 
kallor, som pa detta omrade kunna grumla resultaten. 
Försökstekniken. 
Mina första hybridiseringsförsök, som redan företogos i 
början af 1890-talet, utfördes pa följande sätt. Ur en blom- 
knopp, som kunde beräknas sla ut dagen därpå, aflägsnades 
medels en fin sax och pincett alla standarne, hvarpà den 
främmande artens frömjöl med en pensel öfverfördes pa pistil- 
lerna. Den sa befruktade blomman skyddades sedermera me- 
dels omlagd bomull for insektbesok. Tyvärr ledde dessa för- 
sök ej till något resultat, enär de med bomull omvirade fruk- 
terna regelbundet afsletos af okynniga besökande; nagon frid- 
lyst plats, dar försök af denna art skulle kunna företagas 
utan risk att omintetgöras af ligapojkar o. s. v. ägde trad- 
garden da lika litet som nu. 
Ar 1899 sag jag mig därför föranlåten att sla in pa en 
annan vag. Afskurna blomgrenar placerades i glas, innehäl- 
lande vanligt vattenledningsvatten, och uppstalldes i fysiolo- 
giska laboratoriets växthus; alla redan utslagna blommor samt 
en stor del af knopparne afkvistades, sa att hvarje gren en- 
dast hade 3—6 blomknoppar; ur dessa aflagsnades standarne, 
innan anthererna hunnit öppna sig, och vid den tidpunkt 
— vanligen dagen därpå — da blomman normalt skulle ha 
öppnat sig, verkställdes befruktningen med den frammande 
artens pollen. För säkerhets skull voro de kastrerade blom- 
morna medels öfverstjälpta glasklockor skyddade mot insekt- 
besök. Det använda frömjölets renhet garanterades därige- 
nom att blomgrenar, som endast buro knoppar, fingo sla ut 
i växthuset, likaledes under rymliga glasklockor, hvarpä den 
kastrerade blommans pistiller direkt inpudrades med den främ- 
mande artens ständare. 
De pä detta sätt behandlade kvistarne utvecklade nu 
faktiskt i mänga fall mogna frukter med grobara frön, i syn- 
nerhet om snittytan tid efter annan förnyades och vattnet 
ej alltför mycket förorenades af mikroorganismer. En mängd 
kvistar gingo dock regelbundet till spillo, och ar 1901 beslöt 
jag därför att äfven med risk att en stor del af försöken 
