10 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4. N:O 6. 
pollenproduktion hos Rubus-bastarder äfven i sådana fall, där 
den ofvan ponerade förklaringen ej kan komma i fråga. For 
öfrigt känner man äfven fran andra släkten exempel pa att 
en bastard har bättre pollen än den ena af stamarterna (Me- 
dicago falcata x sativa enl. KERNER). 
Af de ar 1902 framkomna blomgrenarna fingo en del (pa 
tre af hybridbuskarna) utveckla sig inom pergaminpasar. De 
satte alla riklig frukt, och af de pa detta sätt genom kon- 
trollerad själfbefruktning uppkomna fröna erhöllos varen 1903 
omkring 150 groddplantor, af hvilka ett femtiotal samma höst 
utplanterades i botaniska trädgärden. Ehuru de mäst ut- 
planteras pa en synnerligen olämplig plats, ha dock dessa 
plantors utveckling framskridit sa langt, att man numera kan 
fa en tämligen adekvat föreställning om dessa formers morfo- 
logiska egenskaper, hvad det vegetativa systemet beträffar; 
om den florala regionens beskaffenhet har jag mig ännu ingen- 
ting bekant, da dessa former i gynnsammaste fall forst komma 
att blomma nästa ar (1905). 
Det framgar emellertid redan nu med all 6nskvard tyd- 
lighet, att denna den primära bastardens afkomma bildar ett 
kaotiskt virrvarr af former, som icke blott starkt afvika sins- 
emellan, utan ocksa — delvis — förete egenskaper, som sak- 
nas hos de bada stamarterna. Ett icke obetydligt antal af 
dessa former synas tills vidare med hänsyn till växtsätt, blad- 
form och beväpning öfverensstämma med den primära ba- 
starden, alltså med ZR. acutus LINDEB.; en annan form af- 
viker fran RB. acutus genom något svagare beväpning och 
mycket ofta sjutaliga blad, samt påminner i hög grad om 
en coryliifoliusform från Kopparholmen (Östergötland), som 
ELMQVIST för en del år sedan utdelat nnder namn af R. prwi- 
nosus ARRH. En tredje form har likaledes afgjord benägen- 
het för sjutaliga blad, men äger (på turionerna) raka, nålfina 
taggar och erinrar i ännu högre grad om vissa former af R. 
pruvnosus. En absolut egendomlig form är den, som nästan 
fullkomligt saknar taggar och har konstant sjutaliga blad 
med ofta djupt inskuret uddblad (tendens till nio-talighet). 
Två individer utmärka sig genom sina på undre sidan mjukt 
silkesludna blad; det ena af dessa exemplar är därjämte en 
f. incisa. Synnerligen egendomlig är äfven en gigas-form, hvars 
kraftiga turioner äro upprätta som hos gruppen suberecti; 
