30 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4. N:O 6. 
om deras konstans resp. inkonstans. Utsädesförsök i större 
skala har jag hittills endast kunnat företaga med en af dessa 
former, nämligen med den form, som jag i det föregäende 
(sid. 25) af bekvämlighetsskäl betecknat med namnet R. 
subacutus. 
Da denna form sommaren 1902 gick i blom, omgäfvos 
ett par blomställningar med pergaminhylsor; det inträdde 
riklig själfbefruktning, och af de pa detta sätt bildade fröna 
erhöll jag vären 1901 ett hundratal kraftiga groddplantor, af 
hvilka större delen, tack vare Herr Landsarkivarien Docenten 
L. WEIBULLS tillmötesgående förliden var kunde utplanteras 
i Landsarkivets nyanlagda tradgard. Tack vare den synner- 
ligen gynnsamma lokalen — en solöppen sluttning mot öster 
— ha de utsatta exemplaren vuxit mycket raskt under den 
gangna sommaren, sa att deras morfologiska egenskaper tyd- 
ligt träda i dagen, ehuru de forst komma att blomma nästa ar. 
Det har visat sig, att R. subacutus lika litet som den R. 
cesius X Wahlbergti, fran hvilken den härstammar, frambringar 
nagon likformig afkomma; man finner nämligen bland dessa 
subacutus-afkomlingar ett icke obetydligt antal individer, som 
väsentligen afvika fran R. subacutus och i stället i hög grad 
närma sig de afkomlingar af R. cesius x Wahlbergii, hvilka 
i det föregående beskrifvits som permixtus-, tomentosus- och 
cesius-liknande former. Men hvad som är af alldeles särskildt 
intresse är det faktum, att mer än hälften af subacutus- 
afkomlingarna med hänsyn till växtsätt, bladform, 
bevapning, harighet o. s. v. aro fullkomligt identiska 
med R. subacutus. Med andra ord: polymorfin, som hos 
den primära bastardens afkomma i detta fall var sa stark, 
att ej ens tva individer fullt öfverensstämde med hvarandra, 
har i tredje generationen minskats därhän, att mer an hälften 
af individerna — sa vidt man hittills kan se — fullkomligt 
öfverensstämma med moderplantan (A. subacutus). Man torde 
val näppeligen 6fverskrida det vetenskapligt tillätnas gränser, 
om man uttalar den förmodan, att detta aftagande af poly- 
morfien kommer att uppenbara sig ännu tydligare i den fjärde 
generationen, och att denna process efter ett tillräckligt antal 
generationer kan leda till uppkomsten af fullt konstanta eller 
atminstone i det närmaste konstanta former. 
