LIDFORSS, ARTBILDNINGEN INOM SLÄKTET RUBUS. 35 
föll att vara en fullkomlig mellanform mellan R. acuminatus 
LINDBL. och den i Tyskland ingalunda sällsynta BR. thyrsi- 
florus WuHz. Af denna form, som fruktificerade rikligt, ut- 
såddes ett trettiotal frön i kruka, af hvilka dock endast ett 
gaf upphof till en planta, som sedermera utplanterades i 
Lunds botaniska trädgård. Från den i Elsterdalen växande 
moderplantan afviker denna form genom korta, mycket ro- 
busta turioner, tjocka tretaliga blad samt ofantligt små blom- 
mor (kronbladen endast 2—3 mm. långa), anordnade i mycket 
täta, greniga blomställningar. Växten är fullkomligt steril 
och har tills datum ej frambragt en enda småfrukt. 
På sydsidan af Erzgebirge. nära  Eulau, anträffades 
sommaren 1898 en corylifoliusform, som i åtskilligt syntes 
närma sig former af gruppen glandulosi. Den fruktificerade 
rikligt, men ett af dessa frön uppdragen individ, som f. n. 
finnes i Lunds botaniska trädgård och som i alla hänseenden 
afviker från Eulauformen, är fullkomligt sterilt. I detta som 
i föregående fall är steriliteten liksom äfven inkonstansen 
utan tvifvel att uppfatta som efterverkningar af en 1 någon 
föregående generation försiggången bastardbefruktning. 
IV. Mutationer. 
R. erubescens n. sp. 
Sommaren 1898 påträffade jag på sydsidan af böhmiska 
Erzgebirge en f. nanella af R. villicaulis KoEHL, som troligen 
är identisk med R. villicaulis var. parvulus HULSEN och som 
tillsvidare ma benämnas så. Formen i fråga, som växte ut- 
med en gärdsgärd i närheten af Eulau, var en af dessa sir- 
liga dvärgformer med smä skarpt sägade blad och smä blom- 
mor, hvilka uppträda sporadiskt hos en del björnbärsarter. 
Den fruktificerade ganska rikt, och af de hemförda fröna er- 
höll jag omkring 50 groddplantor, som alla voro dvärgar och 
pa två undantag när fullkomligt öfverensstämde med den ur- 
sprungliga R. parvulus. 
Af de tva afvikande exemplaren, hvilka som sagdt afven 
voro dvargar, befanns det ena till alla delar vara ytterligt 
