MALME, PAPILIONACEER MED RESUPIN. BLOMMOR. 13 
Seglet har hos Periandra heterophylla en långt mindre bär- 
kraft an hos Canavalia-arterna, och denna betingas, utom af 
den starkt byggda klon, hufvudsakligen af den pa dess under- 
sida befintliga kölen. Afven vingarna och kölen hafva en 
ringa bärkraft; de fasthallas i sitt lage i främsta rummet däri- 
genom, att de förra äro sammanvuxna med den senares 
sidor. 
Som besökande i blomman har jag observerat humlor 
och tillfälligtvis kolibris. 
I det Regnellska herbariet förvaras flera exemplar af Peri- 
andra dulcis Mart.’ fran Caldas i Minas Geraes. Att döma 
efter det torkade materialet öfverenstämmer den, hvad blom- 
mans byggnad beträffar, i allt väsentligt med nyss skildrade 
art. Särskildt förtjänar framhållas, att d:r Hs. MosÉN pa 
en etikett päpekat, att vingarna äro sammanvuxna med 
kölen (»Ale medio cum carina connate»). Det bor icke hel- 
ler lämnas oanmärkt, att VELLOzO* pa sin Glycyrrhiza medi- 
terranea afbildat blomman med nedätvändt segel. BENTHAM 
hänför denna VELLozo's figur till Periandra dulcis, och det 
kan icke förnekas, att den har en icke ringa likhet med den- 
samma, men till någon full visshet torde man ej kunna kom- 
ma med denna afbildning, lika litet som med de flesta öfriga 
i Flora fluminensis. 
Centrosema (DC.) BENTH. 
Slaktet Centrosema star mycket nara Periandra. och det 
torde rent af vara osäkert, om de böra hällas skilda. Det 
är därför icke ófverraskande. att resupinerade blommor före- 
komma äfven har; sadana hafva för enstaka arter pavisats 
af TRELEASE. FOERSTE och LINDMAN”. Jag hade under min 
resa tillfalle att iakttaga fyra hithörande arter: C. angusti- 
folium (H. B. K.) BENTH., C. fasciculatum BENTH., C. virginia- 
! Jfr. Martius, Flora brasiliensis, fasc. 24 (1859). p. 135. 
? Flora fluminensis. Tom. VII. (1827), tab. 145. 
* Det är t. o. m. mycket sannolikt, att resupinerade blommor an- 
märktes, redan när släktet först urskildes af RAFiNESQUE (1817). Om 
Bradburya Rar., som enligt S. Watson och O. Kuntze skall vara identisk 
med Centrosema — beskrifningen lämnar dock ingen full visshet därom — 
heter det i släktdiagnosen: »Corolla resupinata». [Jfr. O. Kuntze, Revi- 
sio generum plantarum. I (1891), p. 163.] 
I enlighet med de asikter i nomenklaturfragan, till hvilka jag anslu- 
tit mig, behaller jag ätminstone tillsvidare namnet Centrosema. 
