14 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 2. N:O 8. 
d. v. s. staende pa gränsen till hvit. Att färgen pa kant- 
blommorna hos flertalet exemplar ej är rent hvit, framgår af 
jämförelse med samtidigt insamlade och pressade exemplar 
fran Grönland, hvilka äfven efter konserveringen hafva rent 
hvit färg, hvaremot de öfrigas blommor mer eller mindre 
draga i gulaktigt. Samma forfattare uppgifva afven den far- 
gade strimman pa kantblommornas utsida vara rodviolett 
(Lacouture, Pl. XIIL Rs Vsa) Na), sålunda en orenare och 
mörkare färg än hos den rent hvitblommiga formen, dar 
detta fargband är lifligt och vackert rosenrodt. 
Hos den af mig har som hufvudform betraktade formen 
öfvergär denna rödvioletta strimma i olivgrönt, och denna 
färg kan hos olika individ pa brämets öfversta del och pa 
tänderna mer eller mindre dominera öfver den rödvioletta. 
Liksom hos biformen 6fvergar denna färg äfven till öfversi- 
dan eller skimrar atminstone igenom, nagot som blir annu 
mera i ögonen fallande hos den förstnämnda. Af flera insam- 
lare uppgifves därför också blommorna vara mörkare eller 
ljusare röda. 
Färgen synes för öfrigt växla något i intensitet men 
torde i allmänhet hålla sig omkring den af G. ANDERSSON 
och H. HESSELMAN uppgifna nyansen. 
Det förtjänar vidare påpekas, att färgen icke är likformig 
öfver hela korgen. De inre blommorna äro alltid mörkare 
färgade än de yttre, och korgens midt företer alltid en dju- 
pare färg än blommans verkliga, beroende därpå, att stån- 
darknapparnas mörkare färg här blir dominerande till följd 
af brämets svagare utbildning. Mot brämets bas är färgen 
alltid mer eller mindre gul, och pipen har alltid en något 
djupare gul ton. Färgformer synas emellertid förekomma, 
där kantblommorna äro så ljusa, att färgen alldeles står på 
gränsen till hvitt. Dylika former få också, såsom hos den 
rent hvita formen, lifligare färgade band på kantblommornas 
utsida och m. l. m. tydligt rödfärgade holkskaftsbaser och 
bladskaft. Korgskaften äro vid blomningen lika länga som 
bladen eller ända till dubbelt längre, och enl. O. Ekstam aro 
korgarne oftast lutande. Efter blomningen tillväxa skaften 
betydligt i längd och äro vid fruktspridningen upprätta, sa- 
som normalt är fallet hos andra arter af släktet. Äfven 
holkfjällen, isynnerhet de inre, tillväxa under postflora- 
tionen. 
