H. DAHLSTEDT, STUDIER ÖFVER ARKTISKA TARAXACA. 27 
Taraxaeum pumilum spec. nov. 
Radix longa sat tenuis, in rhizoma breve sat crassum 
abiens. 
Folia! parva. 5—6 ctm. longa, in rosulam ad terram ad- 
pressam congesta, lineari-lanceolata, exteriora lobulis latis 
triangularibus predita, interiora lobis falcatis, in superiore 
margine denticulatis, + runcinata, inter lobos obtusiuscule 
denticulata. 
Pedunculi tenues, 1—3, florendi tempore folia zequantes 
v. iis paullo longiores. 
Involucra parva angusta c. 9—10 mm. longa, basi + 
ovata, atroviridia, + pruinosa. 
Squamae exteriores adpresse, infimz + anguste ovate — 
ovato-lanceolat®, superiores + anguste ovato-lanceolate — 
lanceolate, longe acuminate, haud marginate, apice + colo- 
rate, interiores 8 -9, late, lineari-lanceolatze, obtusiuscule, 
apice + roseo-colorate. 
Calathium parvum c. 18 mm. diametro. 
ligule sat obscure lutez, angustz, marginales extus stria 
inferne + olivacea, superne magis violacea notatae, dentibus 
obscurius violascentibus. 
Anthere obscure lutez, polline replete. 
Stylus luteus, hispidulus. 
Achenium ignotum. 
Utbredning: 
Östra arkt. Amerika: 8. W. Ellesmereland, Gäsfjorden, lersluttning 
vid Ripdalarna, nagra fa individ (H. G. Simmons, n:o 3394 pro parte, 
1901); N. Ellesmereland (Grinnell land). Discovery bay, 81° 42' n. br., 
talrik (H. C. Harr, 1875—76). 
Denna vackra form har vid första paseendet genom sina 
djupare flikade blad (Bild 5; 1—4). stor likhet med småväxta 
exemplar af T. arcticum (TRaAvTv.) n. for hvilken jag i 
bórjan ansag den, tills jag genom H. G. Simmons samlingar 
upptäckte, att den skillde sig genom tämligen morkt gul 
blomfarg och rikligt utveckladt frömjöl. Den utmärker sig 
genom sin späda växt (korgskaften äro vid blomningen högst 
5—6 ctm. langa), sma och smala holkar med hopdragen ägg- 
