H. DAHLSTEDT, STUDIER ÖFVER ARKTISKA TARAXACA. 3] 
des af A. O. KIHLMAN första gången 1887, bestämde den 
redan 1888 (pa etiketter i Köp. bot. mus.) sasom tillhörande 
en ny art och kallade den T. nivale, men beskref den först 
1896 hos A. Osw. KIHLMAN i häft. 16 af Meddelanden af 
Soc. pro Fauna et Flora fennica. 
Det räder intet tvifvel, att bäda dessa former tillhöra 
samma art; därtill råda allt för stora likheter säväl i holkens 
och blommornas utseende, bladens form och tandning eller 
flikighet (Bild 6; 1--3; Bild 7; 1—4), som fruktens färg 


Bild 6. Taraxacum glabrum DC. Exemplar fran Kola-halfón, T. nivale 
Lance. — 1 och 2 inre, 3 yttre blad, naturlig storlek. — 4 och 5 yttre, 
5 inre holkfjäll, 2 gånger förstorade. — 7 frukt med spröt och pappus, 4 
gånger förstorad. — 8 frukt, 7 gånger förstorad. 
och beskaffenhet. Dock hafva Kolaexemplaren i genomsnitt 
spädare växt, smalare ytterholkfjäll (Bild 6; 4, 5) samt 
något mindre och nästan släta frukter (Bild 6; 7, 8), hvar- 
emot den arktiska formen i allmänhet är gröfre, med hos 
flertalet individ bredare ytterholkfjäll (Bild 7; 5—7) samt 
något större och upptill med låga utskott försedda frukter 
(Bild 7; 9, 10). LANGE säger likväl om Kolaformens frukter: 
». . . glatta eller upptill med några otydliga tvarrynkor», och 
själf har jag observerat hos senare af KıHLMAN från samma 
trakt insamlade exemplar utom de vanligare glatta, äfven 
