G. LAGERHEIM, BALTISKA ZOOCECIDIER. 3 
under postglacial tid. Fattigdom pä cecidier torde tala 
emot en landförbindelse under en tid med tempereradt klimat”. 
Särskildt borde uppmärksamheten riktas pa de speciella Olands- 
och Gotlandsväxternas eventuella parasiter. Ett flertal af 
dessa växter, som ätminstone nu pa öarna förekomma pa 
ett betydligt afstand fran sitt öfriga utbredningsomrade, aro 
forsedda med zoocecidier pa det europeiska fastlandet, nam- 
ligen ?: 
Anemone silvestris: inrullning och rödfärgning af blad- 
flikar (Cecidomyid). 
Bartsia alpina: tillbakarullning af bladkanten och eri- 
neum (Eriophyid)?. 
Coronilla Emerus: knoppliknande axillära cecidier (As- 
phondylia Coronillz). 
Linosyris vulgaris: knopp- och rosettliknande terminala 
cecidier (Eriophyes linosyrinus). 
Sanguisorba officinalis: smäblad sammanvikta till baljlik- 
nande cecidier (Perrisia Sanguisorb&); smablad spiralrullade 
och förtjockade (Tenthredinid). 
1 Zoocecidier synas saknas eller vara mycket sällsynta pa Spetsber- 
gen; Doc. H. HFSSELMAN, som pa min begäran under NATHORSTS polar- 
expedition 1889 särskildt riktade sin uppmärksamhet pa forekomsten af 
gallbildningar, lyckades ej finna nagra därstädes. Zoocecidier aro annor- 
städes (äfven i arktiska trakter sasom pa Grönland och i nordligaste 
Norge) anträffade pa atminstone ett tjugutal af Spetsbergens fanerogamer 
och äro delvis mycket i ögonen fallande. Som klimatet ej torde lägga 
något hinder i vägen för förekomsten af gallbildningar på Spetsbergen, 
synes mig saknaden däraf tala emot en landförbindelse mellan Spetsbergen 
och någon kontinent under postglacial tid. (Jfr CHR. AURIVILLIUS, Le- 
pidoptera och Coleoptera insamlade under professor A. G. Nathorst's ark- 
tiska expeditioner 1898 och 1899, etc., pag. 1142, 1143 i Ofvers. af K. 
Vet.-Akad. Förhandl. 1900). På Spetsbergen finnes däremot ett antal 
parasitsvampar (Uredineer, Ustilagineer, 1 Phycomycet, I Basidiomycet och 
Ascomyceter). Af BrvrT har påpekats den betydelse, förekomsten af pa- 
rasitsvampar eger för att afgóra frågan: landiGrbindelse eller ej. Emel- 
lertid hafva svamparna säkerligen mycket större spridningsmöjligheter än 
de gallbildande djuren, och vidare kunna åtminstone vissa af dem (Ustila- 
gineer) enligt PREFELDS nyligen offentliggjorda upptäckt spridas med 
värdväxtens frö. Har slutligen mykoplasmateorien ett faktiskt underlag, 
kan man af förekomsten af Uredineer ej draga några slutsatser för lösande 
af ofvannämnda problem. I sammanhang härmed tillåter jag mig påpeka 
önskvärdheten af en undersökning af gallbildningarna på Färöarna; möj- 
ligen kunde man genom en dylik undersökning få några hållpunkter för 
afgörandet af den för närvarande mycket omstridda frågan om invand- 
ringssättet af dessa Oars vegetation. 
>” Enl. G. DARBOUX, C. HOUARD, Catalogue systématique des Zoocé- 
cidies de l'Europe et du Bassin Méditerranéen (Bull. scient. d. 1. France 
et d. 1. Belgique, t. XXXIV bis, Paris 1901); i det följande förkortad 
till D. & H. 
* Detta cecidium förekommer såväl i Sveriges fjälltrakter (Fjällnäs i 
Herjedalen) som i arktiska Norge (Tromsö). 
