14 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 4. w:o 18. 
till andra celler, har den betydligt tunnare vagg, ja tunnare 
än stödcellers och andra ytcellers yttre väggar. Cuticular- 
knottror och strimmor finnas öfverallt pa smataggens yta, och 
denne innesluter ett fingrynigt innehall. Det kan hända, 
att pa en bladkant 2 sadana smataggar sta tillsammans och 
den ene nagot innanför den andre, da tillhörande stödceller 
befinna sig tätt inpa hvarandra men själfva smataggarnas 
öfre delar vetta hvardera at sitt hall. Pa mindre sträfva 
ställen hos bladkanten finnas mycket kortare och starkt 
kägelformade, sma utstjälpningar, som sta rakt eller nagot 
snedt ut samt alltid sakna stödceller. Dessa sma sträfhets- 
alstrare ha pa sin yta flere och gröfre cuticular-knottror. 
Viola arvensis Murr. Öfverst pa foderflikarna befinna 
sig manga utstaende och kort kägelformiga trichomer (fig. 22). 
De hade vanligen en längd af 0,15 mm. hvaraf 0,0363 mm. 
är belägen mellan hudcellerna. Vid växtytan var trichomet 
0,0627 mm. bredt men därifrän hopdrages det at bada hallen, 
hvarvid sidoväggarna nederst i längdgenomskärning visa sig 
sammanstöta till en nästan rät vinkel. Härigenom kommer 
basdelens sidovägg, som är fäst vid tillstötande hudeell, att 
ett längre stycke vara sammanhängande med denne och tri- 
chomet själf att sitta stadigare. Dessa trichomer hade ej 
mycket förtjockade väggar och voro försedda med långdragna 
cuticular-ribbor. Många sådana utväxter voro ej mer än 0,06 
mm. långa. Bland nu omtalade trichomer befunno sig en 
mängd ytceller, som voro utbuktade till högre eller lägre 
cirkelsegment. Längre ned på foderflikarna hade ytcellerna blott 
på detta sätt förändrats. På bladkanterna äfvensom innan- 
för dessa finnas snedt framåt-utåtvettande, encelliga små- 
taggar (fig, 21), bildande en half rät vinkel mot växtytan. 
De vidga sig visserligen oafbrutet från spetsen till basen men 
ha ändå jämförelsevis kort basdel i växtytans riktning (0,04 
mm.) Den stöt, de kunna få framifrån, pareras genom att 
de stöta med sin baksida mot en rätt hög ytcell. Basdelens 
nedre vägg har en liten vinkel (påminnande om den tydliga 
vinkeln i fig. 22). Framtill är basdelen ej begränsad af 
någon cell. I fig. 21 afbildade smätagg var 0,155 mm. lång 
i vanlig riktning', hvaraf 0,036 mm. hörde till basdelen. Hos 
dessa smätaggar var cellväggen tydligt tjockare än hos foder- 
! D. à. fran spetsen till motstående bashörn. 
