som jeg her vil anvende om den homologe Aabning hos 

 Sciaphila og Triuris. En saadan sammenklemt Akrcpyle kendes 

 nu ogsaa enkelte andre Steder. Udviklingen af Frugtbladet hos 

 Malva, Althaea o. a. Malvaceer med lignende Frugt er ogsaa 

 studeret af A. Meyer^); han finder, at Æggene anlægges af- 

 vexlende med Griflerne , idet Karpelmedianerne ligge imellem 

 disse; disse Midtpartier, altsaa de egentlige Frugtbladsspidser, voxe 

 „über die Samenknospenanlagen hinüber, so dass nur kleine 

 Kanälchen oberhalb der Samenknospenanlagen erhalten bleiben." 

 Hvorvidt dette nu er rigtigt, maa fornyede Undersøgelser afgöre; 

 Schaeffer^) finder, at de ovenover Saalen (hvorfra Ægget dannes) 

 sig sammensluttende Frugtbladrande danne Griflen, men mellem 

 disse Randes nedre Del og Saalen selv bliver der en lille Pore; 

 den er ikke opfattet som „Fachmündung" eller Akropyle; men 

 findes rigtig afbildet paa hans tab. IV, fig. 4 a; hverken Baillons 

 eller Meyers Arbejder ere ham bekendte. Endelig kan det bemærkes, 



[ofr. hans tab. 3, figg. 7, 12 og 13]. Dette mærkelige Forhold for- 

 tjener fornyet Undersøgelse: det nævnes i Baillons Histoire des pi., 

 vol. VIII (1886), p. 471, Anm., samt i Slægtsdiagno.«ien („Germen .... 

 apice perforatum circaque acropyleu plus minus dite papillosum"), men 

 omtales ikke hos Engler & Prantl: hos Thury (Organogénie florale 

 des Passifl., i Bull, de THerbier Boissier, vol. 5, 1897, pag. 501) afbildes 

 og nævnes Hullet foroven i den endnu unge Frugtknude, men om 

 nogen persisterende Akropyle tales ikke, og Forf. kender aabenbart 

 ikke Baillons Arbejde [cfr. haus fig. 10 d paa tab. XX]. I Botan. 

 Centralblatt, XXI, 1885, pag. 191, findes et kort Referat af Baillons 

 Foredrag i St. Petersburg; heri omtales Plantago Coronopus som 

 havende en meget aaben ,,Gri£Felkanar': dette nævner Bâillon end ikke 

 i sit citerede Arbejde, og Referatet af Passiflora-Undersøgelserne er 

 sikkert galt. ti her tales om en aaben Griffelkanal I der er tre Griflen, 

 men Akropylen nævnes ikke, ligesaa lidt som det sekundære Støvfang. 

 Baillons Arbejde synes i det hele taget at være temmelig upaaagtet; 

 Paul Knuth o.a., der have beskæftiget sig mod Bestøvningsforholdene 

 hos Passionsblomsterne, omtale det heller ikke. Lige saa ubemærket 

 er Forholdet forblevet for Polygonaceernes Vedkommende; det nævnes 

 ingen Steder i Beskrivelserne, til trods for at det er lykkedes Bâillon 

 at danne Rheum-BsLStarder ved akropylær Krydsbestøvning efter bort- 

 opererede Grifler! 



') Wiss. Drogenkunde, II, pag. 246 f 



') Flora, 1890, p. 63. 



