8 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 15. N:O 2. 
i augusti 1897 vid Stegeborg i Östergötland, den */, 1886 vid 
Torp i Medelpad, den /, 1896 vid Rättvik i Dalarne ha som- 
liga arkegonier óppnat sig, under det att andra ännu äro slutna. 
À andra sidan har jag sett honexemplar tagna i juli 1849 pà 
Kinnekulle, den ™/, 1907 i Undersåker i Jämtland, den */, 
1868 i Kil i Närke, den ?/, 1906 vid Malmagen i Härjedalen, 
den ?/, 1888 i Axberg i Närke, hvilka alla haft arkegonierna 
óppnade och de flesta bruna. Mössan tyckes kunna sitta kvar 
ganska länge och afkastas nog i allmänhet fórst i juli. À ex- 
emplar tagna vid Osmundberget i Dalarne den ?/, 1911 voro 
ännu en del móssor kvar. Locket afstótes nog i allmänhet först 
i slutet af augusti eller september. Sålunda har jag funnit 
exemplar från Kinnekulle den */, 1916 och från Rättvik i 
Dalarne den ';/, 1896 med alla locken kvar. I öfrigt händer 
det stundom, att sporer ej utvecklas i kapslarna, i hvilket fall 
locket ofta ej alls afstötes. 
Leskeella nervosa varierar synnerligen mycket. Till fär- 
gen kan den än vara rent grön än mörkbrun till ljusbrun. Än 
är tufvan med grenar tryckt mot substratet, än äro grenarna 
uppstående. Stundom äro grenarna korta, stundom långa. 
Mera sällan äro grenarna utdragna i flageller. (f. flagellifera 
ARNELL & JENSEN)! såsom à exemplar fran Tásjó i Angerman- 
land. Det är ej så sällsynt, att i bladvecken finnas lätt affal- 
lande knoppar eller buskartade korta skott (f. bulbifera BRID.),” 
som vanligen samla sig 1 grenarnas spetsar (något liknande 
finnes hos Leucodon sciuroides). Äfven bladformen varierar 
betydligt. Sålunda kan bladbasen stundom vara bred och blad- 
spetsen långt utdragen. Stundom äro bladen jämnt afsmal- 
nande och kunna då få en förvillande likhet med Anomodon 
longifolius. 
I vårt land förekommer Leskeella nervosa mestadels på 
stammar och rötter af löfträd. Jag har antecknat den växande 
på al, alm, asp, björk, bok, ek, lind, oxel, rönn och viden. Då 
arten växer på lösa block och klippor föredrager den kalk och 
kalkhaltiga bergarter, men föraktar ingalunda kiselsyrerika 
bergarter såsom granit, gneis, trapp. Vid Mörsil i Jämtland 
har arten anträffats växande på lerskiffer. Rätt ofta växer 
den på murar. Arten trifs såväl på solbelysta som på beskug- 
gade ställen. Oftast äro tufvorna rätt kompakta samt rena 
! ARNELL & JENSEN 1, sid. 58. 
? Briper II, sid. 61. 
